182 FÜCSKÓ M. 



A magvak a rekeszfal két oldalán sorakozva az üregeket rész- 

 ben vagy teljesen kitöltik. 



Két olyan tulajdonság van itt, a mi a tüsző megszokott 

 típusán nem fordul elő, az egyik az elválási szövetnek a háii 

 varraton való gyakori fellépése, a másik a rostoknak egyes fajo- 

 kon nagyfokú gödörkés vastagodása, de miként az első a tüszű 

 típusnak megfelelően mindig lágy állományú, úgy az utóbbi tulaj- 

 donság is e típus kívánalmaihoz képest a rostréteg egész vas- 

 tagságában egyenletes. 



A külső epidermis többnyire gyengén nyújtott sokszögietes 

 többé-kevésbbé vastagfálu sejtekből áll, az oldali sejtfalak gyak- 

 ran gödörkésen vastagodottak. A levegőn3dlások határozatlan 

 irányúak. A parenchyma legkülső rétege gyakran hypodermaként 

 coUenchymásaii vastagodott s befelé egyre táguló s vékonyabb 

 falú sejtek következnek ; sejtjei egyébként nyújtottak. 



8. Lathyrus platyphyllus R e t z. A hasi varrat keresztmetszete. 

 c, kutinosodott külső epid. -sejtek; /, elválási szövet; s, stereoma. 



A rostok nagyszámú gödörkével vagy a nélkül. A belső 

 ■epidermis vékonyfalú, többnyire nyújtott sejtekből áll, melyek 

 gyakran szőrökbe nyúlnak meg ; szabad faluk papilla-szerüen 

 kiemelkedik (6. kép, h, s). Egyes sejtjei gyakran erősen meg- 

 növekedve a kisebbek felett egymással érintkezésbe lépnek és 

 összenőnek, úgy hogy a valójában egy sejtréteg többnek látszik. 



A rekeszfal képzésében (6 kép V) a mesocarpiumnak a háti 

 edéuynyalábtörzsön belőli része, továbbá az endocarpium vesz részt. 

 Nevezetes, hogy az edénynyalábok sohasem hatolnak belé. Fő- 

 tömege igen vékonyfalú és alapján majdnem a sagittalis tengely 

 irányában nyújtott, de az éle felé mindinkább rövidülő lágy paren- 

 chyma-sejtekből áll, melyek az élen lekerekítődnek. Két oldalán 

 találjuk a rostok két főrétegét és a belső epidermist (6. kép, 

 ri, r", h.). Az élén a rostok mindkét rétege megvan, vagy csak 

 a belső van meg, vagy pedig mind a kettő hiányzik. 



A háti edénynyaláb gyakran igen jellemzően egy síkba 

 elterült (6. kép) és ennek megfelelően a stereoma keresztmet- 

 szete körsegmentumhoz hasonlít, melyet a háti elválási szövet 

 gyakran kettévág. 



