190 FUC8KÓ M. : 



rült szőrökből állana. Közvetlen az izületi elválás sikja mellett 

 rövidebbek lesznek e sejtsorok, mert a termés ürege a parenchyma 

 belső sejtsorainak transversal irányú megnyúlása folytán tete- 

 mesen megszűkül. A kezdetben lágy diafragma csakhamar elfáso- 

 dik, kivévén a leizesülés síkjában található néhány sejtsort. 

 Az elfásodott sejtek fala meglehetős vékony, gödörkésen vas- 

 tagodott. Az izek elválása nehezen megy végbe, a mely sajátság- 

 az elválási sík tájáról vett keresztmetszetből könnyen magya- 

 rázható. Nevezetesen az edénynyalábok stereomája itt is meg 

 van, továbbá a rostréteg csak az oldalak felé szűnik meg, a két 

 varrat közelében ellenben megmarad, mindezek pedig olyan fáso- 

 dott elemekből állanak, melyek az elválási síkra merőlegesen 

 nyújtottak, tahát olyanokból, melyek az izekre való töredezést 

 megnehezítik. Ezekkel szemben az elválási szövetet kísérő és 

 annak síkjával párhuzamosan nyújtott fásodott sejtekből álló 

 szövet igen kis térre szorul (diafragma) A parenchymában nem 

 folytatódik az elválási szövet, mert a parenchymában semminemű 

 differentiatió nem található, mindössze csak azt látjuk, a mit már 

 említettem is, hogy a belső rétegek az izületek táján a trans- 

 versal tengely irányában megnyúltak. 



A rostréteg elemei a diafragma övében elvesztik pro- 

 senchymás alakjukat ; az elválási szövet zónájában pedig a 

 rostok anyasejtjei osztódás nélkül maradva, lágy vékonyfalú és tág 

 pararenchyma-sejtek alakjában találhatók, miért is a rostréteg a 

 már emiitett helyen megszakad. A C. Emeriis L.-re még a követ- 

 kező anatómiai tulajdonságok jellemzők. A rostréteg a háti var- 

 ratnál megvékonyodás nélkül megy egyik oldalról a másikra ; 

 az ereknek fejlett stereomája van, úgy hogy már külsőleg is hosz- 

 szanti bordákkal vannak jelölve. 



Sokkal bonyolultabb izületi szöveti diflFerentiálódás talál- 

 ható a Coronillák másik csuportján (13. kép). Az izek eltöre- 

 dezése is sokkal könnyebben megy végbe, mint az elöbbin, mert 

 az izületi differentiatió teljes ; igy az elválás egész síkjában hiány- 

 zanak azok az elemek, úgymint az edénynyalábok stereomája és- 

 a rostréteg, melyek az eltöredezést megnehezítenék. 



A diafragma szerkezetében is nagy eltérés található ; itt 

 már nem a magpárna izületi részének egyszerű elfásodásáról van 

 szó, hanem még az elfásodást megelőzően az elválási sik köze- 

 lében olyan természetű sejtosztódás megy végbe, mely a trans- 

 versal sik szerinti hosszmetszeten kifelé tekintő hyperboliás sejt- 

 sorokat eredményez {h). Az osztódásnak ez a módja kiterjed a 

 rostréteg egész zónájára és a parenchyma nagyrészére is. Az ily- 

 módon létrejött stjtek parenchymásak, az egyes sorok irányára 

 nagyjában minden egyes ponton merőlegesein nyújtottak, azonkívül 

 az elválási sík felé fokozatosan hosszabbodnak és keskenyednek és 

 a faluk is vékonyodik. Ilyenformán az elválási síkba eső sejtek 

 a sík áltd metszett sorok b^gvékonyabbfalú és legszűkebb sejtjei és 

 egyúttal az irányuk is párhuzamos e síkkal. Élesen különvált 



