324 SZAKOSZTÁLYI ÜGYEK 



nak nevezi. Megkülönböztet mikro-, mese- és makrostyl termőket A kleisto- 

 gamia okát a virág szerkezetében találja, miért is ezt a jelenséget mechano- 

 kleistogamiának nevezi. 



Lengyel G. felszólalásában megjegyzi, hogy hasonló esetek, a 

 midőn tehát a virágtakaró kifejlődik ugyan, de zárva marad, már ismerete- 

 sek. Ezt a jelenséget kleistopetaliánák nevezik. Ilyet irt le U 1 e a Purpu- 

 rella deistogama-TÓ], valamint M ü 1 1 e r a Xidularíum stella-rubra-ról, L o e w 

 a kleistopetalia elnevezés helyébe, mint találóbbat a kleistanthia nevet 

 ajánlja. Ügy ennél a két növénynél, mint a Convolvulus arvensis-nél is, 

 semmi esetre sem szólhatunk igazi klcistogamiáról. 



Fehér S. köszönettel veszi a felszólalást és kijelenti, hogy nem 

 ragaszkodik a mechanokleisiogamia elnevezéshez. 



T u z s n J. kifejti, hogy a kleistogamia lényege abban van, hogy 

 az .ivarszervek idő előtt érnek meg. Mivel ez a Convolvulus esetére nincs 

 kimutatva, azért a Convolvulus esete nem is sorolható az igazi kleistogamiához. 



Mágocsy-Dietz S. ajánlja a pollenszemek és a bibe szemölcsei- 

 nek vizsgálását, valamint az első nyílás idejének megállapítását. Kérdi, 

 vájjon árnyék- és talajviszonyok nem gyakorolnak-e befolyást a nagy, közép 

 és kis virágok kifejlődésére '? 



Fehér J.: A Convolvulus arvcnsis fejlődése nagyon változatos, a 

 mi arra mutat, hogy nem állandó faj. Az árnyék- és talajviszonyok nem 

 gyakorolnak reá szabályszerű befolyást. 



3. Gombocz Endre: ,, Növényanatómiai terminológiánk fejlődésé"- 

 röl értekezik. Vázolja azoknak a törekvéseknek fejlődését, melyek a növén- 

 tani terminológia javítását czélozták s a melyek megindítója Földi 

 János volt 1793-ban. Összeállította mindazokat a növényanatómiai mű- 

 szavakat, melyek az irodalomban a legrégibb időktől napjainkig fellel- 

 hetők voltak. Kitűnt, ' hogy növényanatómiai műszavaink legtöbbje nem 

 idősebb 70 évesnél. Néhánynak az eredete azonban a „beszterczei szószedet" 

 idejéig, 1400 tájékáig, vezethető vissza. Ezek főleg a fának szemmel is 

 megkülönböztethető részeire vonatkoznak. 



Mágocsy-Dietz S. lelszólalásában rámutat arra. hogy Borbás 

 V. az új műszavak megállapításánál már Jurányi L. előadásaira támasz- 

 kodott. Jurányi sok gondot fordított arra, hogy helyes műszavakat vezes- 

 sen be a magyar botanikába. 



Gombocz E. felemlíti, hogy Jurányi e téren való tevékenységét, 

 dolgozatában szintén kiemeli. 



Tuzson J. üdvözli előadó e munkáját, mert alapját fogja tenni a 

 megalapítandó szakszótárnak. Kívánatos volna, ha előadó folytatná munkáját. 



4. Tuzson János: „A magyar Hóra néhány növényéről czímü 

 dolgozatának harmadik részét mutatja be, melyben a Robinia Pseudacacia 

 /'. cleistogama-n és a Cirsium canum X C. oleraceum hybrideken végzett foly- 

 tatólagos megfigyeléseiről számol be. (Megjelent 1909. 6-ik füzetben ) 



5. M o e s z G. jegyző bejelenti, hogy a „Pécs — baranyamegyei Múzeum 

 Egyesület" 1909 decz. 19-éu Pécsett Nenátvich-ünnepélyt rendez, melyre az 

 Egyesület a szakosztályt is meghívja. A szakosztály elhatározza, hogy az 

 ünnepre pálmalombot küld. 



