Ill 



uppraknade icke H. suecicum, collinum stoloniferum, glomera- 

 tum, cymosum, gothicum, norvegicum, corymbosum, crocatum, 

 rigidum — saledes nastan halfva antalet, och i stallet for 

 dessa fiuner man der endast en, som icke forekommer har, 

 nemligen H. diaphanum. Om nagra, sasom H. gothicum, co- 

 rymbosum och crocatum, kan man val pasta med temlig sa- 

 kerhet, att de leda sina anor fran fjallen. Uti denna mening 

 styrkes man, da man ser dem viixa invid elfven pa sadana 

 laga strandremsor nedom branta backar, fran hvilka elfven 

 under tidernas lopp smaningom dragit sig tillbaka. Deras 

 fron kunna hafva blifvit nedforda af IFraeaelfven, som iir upp- 

 fylld med storre och miudre forsar nastan anda till utloppet. 

 Sasom man kanner, ar det isynnerhet nedanfor forsar, som 

 man antraffar allt flere fjallvaxter, ju langre man reser upp- 

 for nagon af de norrlandska elfvarne. Hieracium suecicum, 

 cymosum och norvegicum ater forekomma ganska allmant och 

 ymnigt ofver hela slatten. SkuUe mojligen nagon kalkhalt i 

 jordmonen vara orsaken till deras allmiinna spridning? Sa 

 uppgifver atniinstone Mag. Unander, att det ar denna kalk- 

 halt, som denna slatt har att tacka for de jemforelsevis goda 

 skordar, som vanligen har erhallas, ehuru dess genomskarning 

 ser ut, sasom om den bestode endast af grof sand, da den pa 

 ytan likval foreter gronskande angar och sadesfalt. 



Botrychia forma val lika litet har, som annorstades, att 

 framsta sasom bestammande vaxtlighetens skaplynne, nar man 

 tar en flyktig ofverblick af den, emedan de aro till sin farg 

 lika med den" gronskande grasmattan och till storlek obetyd- 

 liga, men de forekomma utspridda ofver hela slatten, och aro 

 saledes icke inskrankta till enstaka flackar, sasom pa andra 

 orter. Man soker dem sallan forgafves pa akerrenar och slutt- 

 ningar mot soder, ehuru aldrig nagon betydligare mangd af 

 exemplar forekommer pa samma stiille. De Botrychia, som 

 antraffats haromkring aro: B. matricarioides Willd., B. ma- 

 tricariasfolium Br., B. lanceolatum Angstr., B. boreale Milde, 

 B. Lunaria (L.), B. tenellum Angstr. — saledes alia svenska 

 med undantag af B. virginicum (L.). Huruvida alia dessa 

 aro sjelfstandiga arter, tillhor visserligen vetenskapsmannen 

 att afgora, men nog har jag varit frestad att draga i tvifvels- 

 mal, huruvida t. ex. B. boreale, som jag nast B. Lunaria of- 

 tast varit i tillfalle att se, ar en fran denna skiljd art. Stun- 

 dom vaxa dessa bada pa samma stalle, som B. lanceolatum, 

 och sardeles der kan man soka upp sadana exemplar, som 

 lagda bredvid hvarandra bilda en sammanhangande series af 

 i hvarandra ofvergaende former, och, till hvilken af de s. k. 

 arterna man skall hanfora hvarje individ, beror da endast pa 

 tycke och smak. Men huru hafva dessa ofvergangsformer 

 uppstatt, och hvarfor forekomma de foretradesvis der, hvarest 

 bada hufvudformerna tinnas? Hade man har att tillga den 



