109 



varfloden kommer fran fjallen, som de ofverskoljas deraf. 

 Nagra forskingras da visserligen, men, om de hafva hunnit 

 blifva bevaxta med alar, starrgias och gras, kunna de sta 

 emot den obetydliga strom, som har eger rum. Pa detta satt 

 utvidgar sig landet allt mer och mer pa elfvens bekostnad, 

 under det att pa Umeaslatten forhallandet ar pa satt cell vis 

 motsatt, ty elfven fororsakar der atminstone en langsam for- 

 andring at' landets utseende. Den skar nemligen der ut ne- 

 danfor forsarne fran de hoga elfstranderna sandmassor, hvil- 

 ka den jemte det, som den nedtor fran hogre upp i landet 

 belagna trakter, aflagrar ute i fjarden. Nar nu afven landet 

 smaningom hojes ofver hafsytan, skall icke den framtid vara 

 sa sardeles langt aflagsen, da denna fjard skall bilda en sand- 

 slatt, genom livilken elfven skall hafva graft ut at sig en 

 smal ranna med hoga sidor. 



Man skulle vara frestad att antaga, det Umeaslatten till 

 och med under den historiska tiden skulle hafva utgjort en 

 sadan fjard, som den nu beskrifna. Till detta antagande for- 

 anledes man bland annat afven deraf, att den smala och for- 

 sande stromfors, som elfven har vid Umea landskyrka, annu 

 i dag benamnes hamnen. Det ar der vid Backen, sasom om- 

 gifningen omkring kyrkan med der hefintliga gardar kallas. 

 som landet borjar hoja sig, och det ar ganska troligt, att, 

 nar de aldste innevanarne har bosatte sig, de slogo ned sina 

 bopalar har sasom annorstades i Norrland vid elfvens dava- 

 rande utlopp, dit de kunde komma med sina farkoster. Nu 

 ar det endast med svarighet man under vissa tider kan i sma 

 batar komma upp dit, sedan man arbetat sig igenom den fors 

 vid Ytterhiske by, som till folje af elfvens krokning nedom 

 densamma utgrafver stranden pa ena sidan och drar sig sma- 

 ningom tillbaka fran den andra sidan. 



Man har anledning att uudra derofver, att vjixtligheten 

 kan vara sadan som den ar, att nagon odling af kulturvaxter 

 kan lona sig, nar man ser denna sandslatt, af hvilken man 

 vid elfvens strander har och der har tydliga genomskarningar. 

 Har odlas visserligen hufvudsakligen blott korn och potates, 

 men akerbruket maste likval anses sasom hufvudnaring, och 

 afkastningen pastas under vanliga ar icke vara sa dalig, at- 

 minstone pa sadana stallen, hvarest icke grannskapet till na- 

 gon myra utan mellanliggande skog medfor frost och dermed 

 foljande fullkomlig missvaxt. Dessa myrar aro inom porsens 

 region fornamsta orsaken dertill, att Y'^'^'terbotten sa ofta med 

 skal maste klaga ofver missvaxt, da Angermanland, ehuru sa 

 nara derintill belaget och med sa nordligt lage, sallan lider i 

 allmanhet af frost, derfore att myrarne der aro bade mindre 

 talrika och mindre till utstrackning. Fattigdomen pa my 11a i 

 Vesterbottens kustland, som under de sednaste artusendena 

 dykat upp ur hafvets skote och saledes ar ett jemforelsevis 



