80 



Denna var var skadan icke sa fullstandig. Har och der 

 synles a sliittmarkerne stdrre eller mindre flackar eller kret- 

 sar ofvertackte med svartnande blad (afven inom glesa bjork- 

 och enbuskar — dock icke i skogarne), men ofverallt upp- 

 stungo dock grona qvistar eller partier bland de skadade, 

 och de fiesta skjoto pa sommaren nya skott- eller bladgrenar 

 i stallet for de fortorkade. — Bladen visade a de skadade 

 stallena, i slutet af April och borjan af Maj — utan att sy- 

 nas vissnade — storre eller mindre svarta flackar, hvilka 

 dagligen tilltogo i storlek, till dess slutligen hela bladet var 

 svart och da forst efter nagon tid torkade och affoll. Dessa 

 fl^ackiga blad sutto sa losa, att de vid minsta beroring afFoIlo. 

 A intagne grenar som sattes i vatten var forloppet enahanda; 

 afven liar framskjoto nya bladgrenar, hvilkas blad fortforo 

 att vara friska och gronskande. Harstades visade sig for- 

 loppet alldeles liknande en bladsvamp, ehuru nagon sadan 

 icke utvaxte. Det ar derfore likval mojligt, att en sadan 

 svamparts mycelium utbildas uti de skadade bladen, ty dy- 

 lika blad fran 1856, som da pa hosten trafFades qvarsittande, 

 ofvertacktes af niogelbildning. Att deremot frostskada var 

 forsta orsaken slutar jag deraf, att bladen visade sig svart- 

 nande samtidigt med mjolonriset och Ijungen, sanit att a de 

 intagne och i vatten stallde qvistarne icke flere blad forstor- 

 des an de, som redan voro flackiga, och ej pa dem, som syn- 

 tes friska. 



Sednare pa sommaren (i Maj) syntes pa en mangd forliden 

 host nyplanterade unga Lindstanuuar a boulevarden vid Norr- 

 koping, att de fleste hade storre och mindre s. k. brandflackar, 

 och en stor mangd blefvo deraf troligen dodade. Men dessa 

 brandflackar voro alia at en enda sida, nemligen at Soder, 

 minst nerat roten, men oftast uppemot kronan. Att afven 

 frost orsakat denna skada ar en bekant sak; och det synes 

 mig gilva ledning till slutsatsen ofver frostskadornes intraff'ande 

 sa val a namde lindar, som ock ofver forloppet hos mjolon-, 

 Ijung- och lingonriset. Da under vintern alia dessas safter 

 varit i hvila, uppvacktes under den forsta varvarmen rorelse 

 uti de for solvarmen mast utsatte partierne, och sardeles i 

 dem, som icke skyddades af underliggande markens annu qvar- 

 varande kyla. Genom den sedermera intrafl"ade snon och 

 langvariga kolden undergingo formodligen dessa safter for- 

 andring antingen genom frysning eller genom staguation och 

 deraf foranledd forandring i sammansattning och kunde ej 

 vidare blifva tjenliga till fullgorande af vaxternas naring, se- 

 dan den ratta varvarmen intrafFade. 



Markligt ar andock att sa hognordiska vexter som de 

 forenamde verkligeii kunna af frost forstoras, och att detta 

 likval ej oftare hittills intraflfat eller allmannare observerats. 



Reymyra 1 Oct. 1858. 



