18 



af landet.)) Vid genomlasandet af de anforda raderna, huru 

 sanna de an aro, ligger den fragan nara till hands, hvarifran 

 komina de »nya exemplaren», om vax.ten wdor bortu ocli »en- 

 dast hanblommor forekomma» (hvilka naturligtvis ej kunna 

 frambringa fron)? Som svar pa denna fraga meddelas i det 

 foljande nagra facta, som jag handelsevis haft tillfalle iakt- 

 taga. 



Forliden var (1862) inrattade jag, ined ledning af nyss- 

 nainnda lilla skrift, ett aquarium, hufvudsakligen for att ob- 

 servera nagra sotvattenssnackors lefnadssatt. Bland vaxter, 

 som afven deruti fingo sig plats anvisad, befunno sig nagra 

 unga exemplar af Hydrocliaris, som i borjan af Maj manad 

 intogos fran jernvagsgrafvarne utanfor staden fOrebro), der 

 den forekommer i stor mangd. Egentliga afsigten med dera 

 var att erfara, huruvida de skulie blomma 1 aquariet, eller 

 ej. Hvarje exemplar bestod vid tillfallet af ett enda enkelt 

 knippe nagelstora blad pa 1 a 2 tums langa skaft, utan rot- 

 ter och refvor ell. stoloner. Efter en eller par veckor utveck- 

 lade sig dock beggedera fran bladskaftens gemensamma fast- 

 punkt; rotterna med otaliga, nastan mikroskopiskt fina, at 

 alia sidor ratvinkligt utstaende fibriller, nedtrangde snart till 

 den ej sardeles (6 a 8 turn) djupt beliigna dybottnen, fastande 

 sig delvis deri; hvarjemte stolonerna fran de redan beflntliga 

 bladens veck skoto i sned rigtning nedat och utvecklade i sin 

 spets, pa 3 a 4 tums afstand fran moderplantan, en fjallbe- 

 kladd, smalt aggformig, halftumslang knopp, ur hvilken snart 

 ett nytt bladknippe hojde sig till vattenytan, siindande i sin 

 ordning fran skaftens fastpunkt nya rotter och stolorter, ^sa 

 att snart en hel mangd, af refvor sammanbundna ex. uppstatt 

 af hvarje moderplanta. Mot midsoramar var pa detta satt 

 aquariet ofverfyldt, sa att alia exemplar utom 2 maste bort- 

 rensas; men afven dessa 2 voro for hela sommaren och ho- 

 sten mer an tillrackliga, och behofde esomoftast forminskas. 

 Nagon blomma visade sig aldrig. 



I allt detta ligger ingenting nytt eller ovantadt, ty det- 

 sarama har hvarje botanist" lika val som jag sett mangfaldiga 

 ganger ute i det fria. Hvad som dock redan nu frapperade 

 mig, emedan jag ej tankt derpa da jag sett vaxten ute, var 

 det att bladen tillvaxte i storlek lika val da rotter iinnu sak- 

 nades, som da de hangde nagra tum ned i vattnet eller da 

 de uppnatt och fastat sig i bottnen. Nar hartill lagges den 

 omstandigheten, att man stundom traflfar Hydrocharis pa sa 

 djupt vatten (flera alnars), att rotterna knappt under vege- 

 tationstiden hinna vaxa ned till bottnen, samt ytterligare att 



och .Smaland; och troligen har maiigcn begge slagen fran iinnu andra sven- 

 ska lokaler. Pa sin hittills kiinda nordligaste lokal (norra Helsingland) blom- 

 mar den, ehuru icke alia ar; och i hela mellersta Sverige arc dess blommor 

 ingen sallsynthet. 



