och physiologiens problemer aro i vasendtlig man nu sa losta, 

 att bland liufvudmaunen i denna gren af vetenskapen blott 

 fdga olikhet rader i asigter oin de vigtigaste och allmannaste 

 fenomenerna; kannedomen om de lagre -vaxternas uppkomst- 

 och utvecklingshistoria — sa vigtig afven for kannedomen 

 om de hogres — bar tagit jattesteg pa det sista artiondet, 

 och utransakandet af fornverldens flora, ej sasom en kurio- 

 sitet for sig, utan sasom lednhig for uppfattningen af den nu- 

 varande vtixtverldens historia och vasende-, bar nutt en full- 

 andning, hvarpa man for fa ar sedan knappast vagade boppas. 



Ett nytt uppslag i ofvannamnde fraga bar for ej sa lan- 

 ge sedan lemnats af Darioin i dess bekanta arbete: »0n the 

 origin of Species.» Syftande till att adagaliigga, att de ska- 

 pade varelserna smaningom fran en mera enkel borjan ut- 

 bildats till den mangfald, bvarunder de nu upptrada, att, 

 genom olika verkande krafter, det gifves en alljemt om an 

 oftast for OSS omarkligt fortgaende skapelse, ar denna theori 

 val ej annu sa alhnant erkand, att den bunnit vaxa ut till 

 axioraatisk lag. Den hotar neniligen att sasom osakert och 

 obevisadt anse allt detta i alltfor stor detalj gaende skiljande 

 af varelserna sasom ursprungligen sjelfstiindiga arter; den upp- 

 manar alltfor mycket till uppfattning af det skapade ur flera 

 sarskilda synpunkter, och den fordrar oafvisligt att fore all- 

 manna domsluts afgifvande dessa skola grunda sig pa nog- 

 grann och fullstandig undersohiing af hela det till buds std- 

 ende maferialet, for att en theori sadan som denna ej skuUe 

 rona motstand. Nar a ena sidan det kunnat gifvas botani- 

 ster, hvilka, likasom pa allvar, pasta, att en och samma vaxt- 

 art omojligen kan forekomma i olika lander, sa erkanner a 

 den andra denna theori mojligbeten, ja den antager sannolik- 

 heten deraf, att manga af vara vaxtarter ha en ganska be- 

 tydlig bade utbredning och variations-formaga sa att de pa 

 olika lokaler och trakter val kunna visa sig mer eller mindre 

 olika, men dock till vasendet, m'sprmiget vara af enahanda 

 art eller natur. 



Redan innan Darwin publicerat detta sitt arbete hade 

 Dr J. D. Hooker i flerfaldiga af sina skrifter uttalat asigter, 

 som med dessa sta i nara ofverensstammelse. Af nu lefvande 

 botanister torde ocksa ingen finnas sa berattigad som ban att 

 yttra en mening i detta hanseende. Efter att hafva gjort 



