125 



och slutligen 1836 — 1840 trycktes det ryktbara verket Ge- 

 nera plantarwrn, Auct. St. Endliclier, som upptager 6,835 slag- 

 ten, hvartill i 5 sedermera utgifna supplementer fogades ett 

 . ej ringa antal. Dessa trenne arbeteu beteckna saledes trenne 

 sins emellan ratt olika stadier af den botaniska vetenskapens 

 utveckling och utgora beundransvarda minnesniiirken af trenne 

 betydelsefulla perioder i dess historia; och till dessa bar nu 

 slutit sig det, hvars titel vi ofvan angifvit, och som ocksa i 

 sin man antyder ett om ej alldeles nytt dock ganska vigtigt 

 moment i den nyare botanikens vasende. 



Da man erinrar sig i hvad utomordentlig grad antalet af 

 de nu kanda vaxterna genom talrika resor i jordens alia nej- 

 der blifvit okadt, huru den descriptiva botanikens litteratur 

 mangfaldigats, och huru stor fordran pa noggrann analys af 

 de minsta vaxtorganerna, blifvit i sednare tider for att moj- 

 liggora en saker uppfattning af vaxtformernas begransning och 

 forvandtskaper, sa inses latt, hvilket stort foretag det ar att 

 underkasta alia hittills beskrifna, odlade eller i de europeiska 

 sanilingarne forvarade vaxter en sadan granskning, att deras 

 slagten med tidsenlig vetenskaplighet ma kunna faststallas. 

 Ocksa har ett sadant foretag ej kunnat utforas pa annan ort 

 an i Kew, der nutidens mest omfattande botaniska samlingar 

 befinna sig, och af de beromda man, Hooker d. y. och Beii- 

 thara, som der frambringa sina storverk med arbetskrafter, 

 hvilka aro af samma jattelika proportioner som deras erfa- 

 renhet. 



Det ar bekant, att for narvarande pagar afven inom den 

 botaniska verlden en reaktionar rorelse mot den ytterliga de- 

 taljsonderdelningen, som under de sednast forflutna decennier- 

 na gjort sig gallande inom vetenskapen. Ett strafvande att sa- 

 som sjelfstandiga, goda och siikra arter uppfatta former, hvil- 

 ka i manga fall otvetydigt ha eller haft samma ursprung, ett 

 ofta ofverdrifvet splittrande af arter, dem man forr mera be- 

 traktade sasom hela typer eller afslutade vasen, har i manga 

 fall onekligen i hogsta grad befordrat den noggrannare un- 

 dersokningen och bidragit till en riktigare och t'ullstandigare 

 kannedom af viixternas natur, men afven ej sallan gjort bo- 

 taniken bade onodigt otillganglig och bedrofligt opopular. Men 

 sa hafva ocksa roster hojt sig mot detta species-makeri och 

 yrkat pa en atergang till mera );sammanhailande» principer, 

 hvaraf i sin tur ej sallan foljt ett fornamt forbiseende af de- 

 taljforskning och af ihardigt studium af manga vigtiga biolo- 

 giska forhallanden, som helt visst utgora oundvikliga uppma- 

 ningar och hjelpmedel till sann insigt i det lefvandes vasende. 



Sasom banerforare i denna nu valdiga reaktionara strid 

 aro Bentham och Hooker de mest framstaende, och detta de- 

 ras arbete ofver de hittills dem bekanta vaxtslagten bara der- 

 om nog markbara spar. 



