130 



loppet vid svarrasporernas bildning och utveckling var Tren- 

 tepohl*). Men orsaken till svarmsporernas rorelse var obekant 

 for honom. Det var forst [Jnger, som t'a-nn att do ror- 

 de sig formedelst cilier**). 



Bildandet at" svarmsporer tillgar pa det satt, att VuucJie- 

 >'/'(cellens grona iniiehall tranger sig tatt tillsanimans mot gre- 

 narnes spetsar, bildande der en nastan svartaktig massa; en 

 skiljevagg afskiljer denna massa fran det ofriga cellinnehallet 

 och den derigenom bildade nya cellen blir nu modercell till 

 en enda, ganska stor och modercellen nastan helt och hallet 

 uppfyllande svarmspor. Modercellen eller sporangiet oppnar 

 sig i spetsen och svarmsporen tranger liastigt ut, ror sig for- 

 medelst en hela svarmsporens yta bekiadande ciliibetackning 

 framat, dervid vridande sig enligt Unger fran venster till ho- 

 ger. Efter hogst tvanne timmars rorelse ofvergar svarmspo- 

 ren till det hvilande stadiet, dess gelatinosa membran ut- 

 bytes mot en mera fast af cellulosa, hvilken snart framskj li- 

 ter en eller flera tubformiga utskott och en ny Vaucheria ar 

 nu fardig. — Svarmsporerna utvecklas omkring kl. 8 — 9 f. m. 

 och redan framat middagen hafva de grott. 



Vaucheriernos konsorganer upptacktes af Va nclter. Den- 

 ne skarpsynte forskare fann i narheten af de organer, hvilka 

 han benamner :»Seniences>i eller hvad vi kalla oogonier, sma 

 krokta ror, hvilka hos honom kallas ))Cornes» i foljd af de- 

 ras likhet med horn. Vducher formodade att dessa organer 

 tjenstgjorde sasom hanorganer eller sasom utlopp for Vau- 

 6'/(mc?cellens grona innehall, hvaruti han trodde sig se »pous- 

 sih'e feconchmfe», ty nagra skiljevaggar mellan den tubformiga 

 Vnncheriacellen och hornen hade han icke funnit. Link, Treii- 

 tepoid och Meyev betraktade deremot hornen sasom forkrympta 

 grenar. Ndgeli och Rasmll trodde att de voro ncidvandiga 

 for sporernas bildning. Bcviset att hornen fungera sasom 

 hanorganer och i sitt inre framalstra en mangd spernjatozoer, 

 hvilka befrukta oogoniets mnehkll lenmaAes at' Pringsheirn***). 

 Resultaten af Pringslieinm for vaxtphysiologien sa vigtiga un- 

 dersokningar aro for val bekanta for att har behofva an- 



forasf). 



Sedan sporen blifvit bildad ofvervintrar den och gror 

 slutligen, hvarvid enligt Piingshehu sporhyllet brister och spor- 

 membranen forlanger sig till en forgrenad V(mrheria-Q,(i\\. 



*) Bemerkunyen iiher die Fortpflanzimg der Ectospevmen — ■ iiti Roth, 

 Botanische Bemerkungen imd Berichiir/ui/ge??, s. 180. Leipzig 1807. 



**) Die Pflanze ini Momente der Thierwerdung. Wien 1843. 



*") iiber die BefruchUnig vnd Keimung der Algen mid dns Wesen des 

 Zeugungsacten. Berlin 1855. — Pringslieiiiis iakttagelser hafva blifvit bekrat- 

 tadu ibiaiid andra af Schmk genoni observation ])i'i V. geminata (Verh. der Phys. 

 Med. Ges. in Wiirzburg. Bd. VIII, s. 235, 1857). 



■i-) I Bot. Not. 185(), sid. Ifil finnes en' redogorelse tor forloppet vid spo- 

 rernas bildning. 



