136 



aUa de i Hartmans Flora uppgifna lokaler aro origtiyt be- 

 stdmda, men deremot omtalas ett nytt, nemligen Kopparvik, 

 som andtligen skall vara siikort. Denna s. k. riittelse ar 

 dock olyckligtvis falsk, ithy att jag eger fullkornligt dkta Eu- 

 cladium fran 1: on Furilen under Gotland (^ G. Retzius 

 Juli 1860), 2: afvensom fran ett annat, eliuru icke narmare 

 uppgifVet yaxtstalle i Uelvigs socken (^^ W. Pripp Aug. 

 1861), 3: O.G. Otnberg i branterna ned mot Alvastra (9 Hj. 

 Holmgren) och 4: vid Rodgafvel (9 Zetterstedt Juni 1855). 

 samt slutligen fran Bobbeaa pa Bornholm (9; se Jen- 

 sens BiyoL dan. p. 121). Norska exemplar (enligt upp- 

 gift af Dr. Angstrom) liar likval ingendera af oss sett. Alia 

 nyssnamnda svenska specimina pastas deremot tillhora en 

 gron skuggfurm af Gymnostomnm rupjestre! Jag eger visser- 

 ligen mangfaldiga former af denna sednare mossa fran Eu- 

 ropas fiesta lander, bland hvilka atskilliga som vuxit pa kalk. 

 t. ex. fran Gotland och Bayern, men nagon form som skulle 

 forekomma blandad med och i utseende likna Eucdadimn 

 har jag annu ej fatt se, ehuru detta ar en underordnad sida 

 af saken. Vidare sages att Eudadiuin ar utmarkt fran 

 Gymyiostomum rupestre genom raka och stgfca hlad, sum 

 torra aldrig hlifva krusiga. Men dessa kannemarken 

 halla alls icke streck, hvilket jag langre ned, da jag 

 omtalar Eacladii mangformighet, vill vi,'::a. Och det stode i 

 sanning ilia till med var kannedom af mossorna, om vi ej 

 hade mellan tvanne sa foga med hvarandra beslagtade battre 

 skiljemarken att tillga, an dylika i sa hog grad foranderliga. 

 De sakraste kannetecknen, nemligen de som hemtas af bla- 

 dens olika form och byggnad, aro deremot alldeles forbi- 

 sedda, hvarur afven denna s. k. riittelse hartiyter. For den 

 skull vilja vi nu taga i ogonsigte dessa skiljaktigheter, hvilka 

 bast falla i ogonen, nar vi till preparatet satta en droppe stark 

 kali- eller natronlut, som upploser storsta delen af det grum- 

 liga cellinnehallet, hvarigenom cellkonturerna erhalla den for 

 undersokningen erforderliga skarpan. 



AUa former af Ggmnostomum 7'upestre ega blad som 

 fran den helhrdddade, samt hearken stjelkomfattande eller silf- 

 verartadt gldnsande basen snianingom afsmalna till en mer 

 och mindre trnhhig spets, under hvilken nerven upphor. Cel- 

 lerna som bilda basen aro foga genomskinliga. qcadratiska 

 med starkt fortjockade vdggar, samt umdrkligt sUirre an de 

 sma ofre rundadt qvadratiska och t>/dligt jinknottriga (papil- 

 losa) cellerna, som foi'lana bladkanterna ett fint naggadt ut- 

 seende. 



Encladn blad deremot ofverga fran den hreda och stjelk- 

 omfattande basen, hvars kanter upptill aro forsedda 'med ni- 

 gra fa. men temligen grofva och luMav hakformigt tiUhaka- 



