144 



jar blomma, ar stjelken n. fuUkoiiiligt bladlos, fingerhog, toga 

 ofverstigande de talrika rotbladen, men langre fram uppiiar 

 den 1 — 2 fots hojd och blir nedtill bladig samt mycket gre- 

 nig. AUdenstund ifragavarande art, serdeles under sitt sed- 

 nare stadium, icke utan svarighet efter Hartman och Koch 

 skiljes fran Dipl. tenuifolia DC, vill jag bar for nyborjarens 

 rakning soka lemna en komparativ beskrifning pa dem bada. 

 D. tenuifolia DC: stjelken bladig; bladen oftast pardeldta, 

 med langa, jemnbreda flikar, vanligen glatta; blomskaften 

 merendels langre an blommorna; fodret glatt; skidorna foga 

 langre an de langa skaften, med ett 1-2 Unier langt skaft 

 of van vidfdstningsleden; marke litet. — D. mnrcdis DC Stjel- 

 ken i borjan bladlos, sedan nedtill bladig; bladen djupt bugt- 

 braddade, med korta, eggrunda ailanga flikar, oftast i kan- 

 ten kort styfhariga; blomskaften vanl. af blommans langd (en 

 karakter bvilken Koch anfor med kursiv stil, men som ofta 

 och mycket varierar); fodret glest styfharigt; skidorna oftast 

 mycket langre an de korta skaften, utan. shaft of van leden; 

 marke stort. 



Cardamine sylvatica Link. Blek. Ronneby, oster om Skar- 

 sjon (1863). 



Canielina sativn Fr. Sk. Malmo, pa glacisen vid jernba- 

 nan (I860)! 



Alyssuni ealycinuni L. Sk. kring Malmo, pa mangfaldiga 

 stallen (1858-1862). 



Mah-a fastigiata Cav. — nuda! Stjelken gron, fuUkom- 

 ligt glatt, till 4 fot hog; blad och blomskaft graludna; bla- 

 den nedtill 5-, upptill 3-flikade; blommorna morkroda, med 

 djupt flikade kronblad. Blek. nara Solvesborg vid Christian- 

 stadvagen, ej sallsynt (1860). Jfr. Bot. Not. 1857, p. 162. 



HeUanthemum rulgare L. - obscurum. Blek. Agdatorp 

 och Skillinge (1854); OG. Borghamn teml. ymnig (1855)! 

 Smal. Herrmanstorp (1858)! 



Vioht odorata L. - hirsuta! Bladen stora (till 2 turn 

 langa och 1 ' ^ t. breda), isynnerhet pa undre sidan mycket 

 hariga, de ofre aggrundt lancettlika med hjertformig bas, de 

 nedre bredt aggrundt hjertlika eller stundom njurformigt hjert- 

 lika; stiplerna utdraget lancettlika, med mycket korta glan- 

 delbarande fransar, foderbladen trubbiga; blommorna valluk- 

 tande, mycket sma, morkt violetta, med sporren af foderbi- 

 hangens langd; skarmen ofvan blomskaftets midt; grenskot- 

 ten ofta blombarande; hela vaxten harig. Sk. Malmo, pa 

 slottsvallarne och pa de grasrika sluttningarne vid den s. k. 

 ostra promenaden, blommande forst i medlet af Maj (1858 — 

 1863)! Inford i tradgard har den bjbehallit sitt utseende. 



Viola odorata L. — inodora, soin tinnes pa Oland (t. q\. 

 pa skuggiga tradgardsrenar i Resmo) och ar utmarkt for sina 

 luktlosa blommor, skiljer sig for ofrigt fran hufvudformen en- 



