ADATOK A DÉIiOROSZ PUSZTÁK Ö8BZEHAS0NLÍTÓ FLÓRÁJÁHOZ 185 



kitűnően állja a száraz, pusztai klimát és talajt. E száraz sztepeken 

 a következőket gyűjtöttem : Stipa capillata, Stipa pennata, Ágro- 

 pyrum repens, Bromus eredus, Allium Paczoskianum, h'ochia 

 pi'ostrata, Silene otites, S. longifiora, Dianthus leptopetalus, D. 

 campestris, Delphinium consolida, Potenülla hifurca, Medicago 

 falcata, Astragalus reduncus, Cachrys odontalgica, Peucedanum 

 graveolens^ Falcaria Pivijii, Goniolimon tatariewn, Statice sarep- 

 tana, Salvia aethiopis, Phlomis j^ungens, Verhascnm ovaliifolium 

 (meglazított talajon), Veronica spicata, Asperida humifusa, Arte- 

 misia austtiaca, Jurinea linearífolia, Centaurea diffusa, Serra- 

 tula xeranthemoides, Carduus hamulosus. 



A laposok alformációja. A laposok talaja rendkívül tömött, 

 vizet át nem bocsátó agyagos talaj, amely a tavaszi vizet sokáig 

 megtartván, eleinte nagy kiterjedésű, sekélyvizű tavat alkot. Ily 

 állapotában virít rajta az Alisma arcuatum, Elatine alsinastrum 

 és más mocsári növény. Később, ha kiszikkad a „pod'' ^ mint 

 ottlétemkor is, akkor található rajta az Agrop)yrum repens, A. 

 ramosum, Beckmannia erucaeformis, Juncus Gerardi, J. sphaero- 

 carpus^ Alliíiin globosum, Arahidopsis tocophyllum, Nasturtium 

 brachycarpum, Potentilla supina, Lythrum tribracteatum, L. thy- 

 mifolium, Plantago major (eltörpült alakja), Achillea micrantha 

 és a lapos szélén az Eryngium planmn^ Veronica spicata és Cen- 

 taurea inidoides. Ez a formáció az alig észrevehető lejtőn azután 

 fokozatosan megy át a száraz sztepbe. 



A tengerparti formációk. A sztepet Perekop irányában 

 átszelvén a Fekete-Tenger Szívás nevű öble felé tartottunk. 

 A sztep itt ügyszólván egészen a tengerig tart és a part lejtőjén 

 megy át a parti formációba. A magasabb síkságok itt is sztepek, 

 amelyek növényzetének igen fontos alkotó részét teszik az Arre- 

 misiák, különösen az A. maritima^ ezeket üröm-sztepek- 

 nek is nevezik. Ott, ahol a talaj lazább, vizesebb, vagy a ten- 

 ger felé lejtős, vagy végül sós stb. más és más növényszövet- 

 kezetekkel találkozunk, amelyek elhelyezkedését nagy gonddal 

 kell tanulmányoznunk, hogy a fajok ökológiai összetartozandó- 

 ságát és növénygeografiai jelentőségét megállapíthassuk. Utunk 

 mellett, Perekop felé, szántóföldek terültek el. Ezek szélén és 

 a széles út gyepes szegélyén gyakoriak : Triticum ramosum^ 

 Salsola kali^ Glaucium cornictdatum^ Marruhium peregrinum, 

 Linaria Biehersteinii, Verhascum ovaliifolium^ Heliotropium 

 europaeum var. micranthuyn^ Potentilla bifurca, Cirsium inca- 

 num. Egy édesvizű tócsa szélén tömegesen nőtt az Alisma 

 arcuatum, Triticum elongatum, egy föld hányás szélén pedig a 

 Silene ofites var. wolgensis-t és a Gypsophila trichotoma-t 

 gyűjtöttem. 



A feketésbarna földű sztep néhol a Fekete-tenger partjáig 

 terjed úgy, hogy a tenger vize a sztepet mossa, a sztepterület 

 meredek, omlós fallal közvetlenül csatlakozik a tengerhez. Ahol 

 azonban a part lejtős és lankásan megy át a víz tükiébe, ott 



