184 TUZ80N J. 



általánosan érvényes tétel nyilatkozik meg, hogy a vízhez kötött 

 növényzetben a növény földrajzi tagolódás hasonló szélességi és 

 magassági fekvés mellett kevésbbé jut kifejezésre, mint a száraz- 

 földi flórában. 



A teketeföldü sztep formációja. Á Dnjeprtöl keletre abban 

 a távolságban, ahová e folyam homokja nem jutott el, nagy 

 kiterjedésű sztej) terül el, amelynek ugyan nincs olyan sötétfekete 

 humusztakarója, mint pl. az északabbra fekvő voronyezsi pusz- 

 táknak, azonban kilúgozott talajnak koránt sem mondható, hanem 

 sokkal inkább fekete földnek. Ha a sztep fogalmát a fátlansághoz 

 kötjük, akkor szigorúan véve, a Tauri-Puszták sztepjei az igazi 

 sztepek. Rajtuk nemcsak fák nincsenek, de még az apróbb 

 cserjék : a Cytisusok és az orosz puszták jellemző Caragana 

 cserjéi sem élnek meg, hanem csakis füvek. Erre a rendkívül 

 érdekes területre Kachovka, Dnjeprparti hajóállomásról jutottunk 

 el. Eleinte a kachovkai vetések között haladtunk Ezek szélén 

 Amarantus albus, Brassica elongata, Oypsojjliila paniculata, 

 Linaria Biehersteinii, Chondrilla juncea, Crepis rhoeadifolia^ 

 Centaurea scabiosa fajt láttam. A Cirsium arvense itt igen 

 ritka : a Centaurea cyanus pedig, úgy látszik, teljesen hiányzik. 

 A legelökön Polygonum convolvulus, Bassia sedoides, Euphorhia, 

 virgata, Melilotus officinalis, Salvia aethiopis^ Artemisia austriaca, 

 Achillea micrantha, Irnda germanica volt, az út mentén. 

 A Dnjeprtöl mintegy 50 km-nyire fekszik Aszkania-Nova, a 

 Falz-Fein-féle uradalom központja és ettől keletre terül el 

 a sztep, amelynek egy részét szántják, kaszálják és legeltetik ; 

 egy nagy kiterjedésű része azonban érintetlen és teljes szépsé- 

 gében mutatta be a sztepi flórát. 



A sztep itt kétféle területből áll, amely egymástól fiorisztikai- 

 lag éppen úgy eltér, mint ahogy pl. nálunk a Hortobágyon : a 

 kiemelkedőbb síkság és az ú. n. „lapos '-ok flórája egymástól 

 lényegesen különbözik. A Tauri-Puszták sztepjei e kétféle terü- 

 letének egyikét, a magasabb fekvésű síkságot, amely egyúttal a 

 túlnyomóbb kiterjedésű is, ott egyszerűen sztepnek nevezik ; a 

 másikát pedig, amely ennél a szélén csak néhány deciméterrel, 

 de beljebb talán 1 — 1'5 m-rel is mélyebben fekszik, megkülön- 

 böztetésül ,.j;ocZ"-nak mondják. Ez a szó oroszul valaminél alább 

 levőt jelent. A továbbiakban az előbbit „száraz sztep"-nek, 

 az utóbbit „sztepi lapos"-nak nevezem. 



A száraz sztep al formációja. Az aszkania-novai sztep 

 a délorosz puszták között a legszárazabbak közé tartozik. 

 A talajvíz 20 — 25 méter mélységben van ; patak vagy folyó- 

 víz nem áztatja és eső is ritkán éri. Innen magyarázható 

 az, arait fennebb már kiemeltem, hogy fás növénye egy- 

 általán nincs, még a legapróbb cserje is hiányzik rajta. Annál 

 meglepőbb azonban az, hogy a fűnemű növényzet rajta rend- 

 kívül dús: helyenként derékig, sőt magasabbra is ér. Olyan fajok- 

 ból verődött össze ez a növényszövetkezet, amelyek mindegyike 



