ADATOK A DÉL0R08Z PUSZTÁK ÖSSZEHASONLÍTÓ FLÓRÁJÁHOZ 183 



A száraz homokpuszták formációja. Golajaprisztan köze- 

 lében, ettől keletre, a Dnjepr nyirkos homokpartjától távolabb, 

 száraz futóhomokos puszták vannak. Ezek homokjából a szél 

 hullámos, buckás teriiletet formált, olyant, amilyennel a Duna- 

 Tisza közén bőséí^esen találkozunk. Ezeket ott, ahol kötetlenek, 

 ritkás növényzet borítja. A legszívósabbnak látszik e szövetkezet 

 fajai közül a Triticum dasyanthum, amely ami Festuca vagi- 

 naía-nkhoz hasonlóan köti meg a homokbuckák egyes pontjain a 

 homokot. Igen szívósan állja helyét a Cytisus hifloriis is, melynek 

 kisebb-nagyobb csoportja néhol kizárólagos növényzete a homok- 

 hátaknak ; és hasonlóan az itt-ott megtelepedett Salix acutifolia 

 is. Ezeken kivül a formáció legjellemzőbb tagjai : a Silene otites, 

 Dianthus polymorphus, Thymus odoratissimus, Linaria odora, 

 Asperula graveolens, AchiUea Gerheri. A homokbuckák között itt- 

 ott a kötöttebb mélyedéseket sűrű növénytakaró borítja. Az utóbbi 

 nagyrészt Sálit rosmarinifolia, Syrenia angiistifolia, Onohrychis 

 viciaefolia, Genista tindoria, Astragalus virgatus, Euphorbia Ge- 

 rardiana, Linaria genistifolia, Onosma arenarium, Plantago are- 

 naria és lanceolata, Scabiosa ucranica, Tanacetum vulgare, Senecio 

 borysthenicus fajokból áll. 



A keleti homokpuszták jellemző növényei közül a fentiek 

 között, a golajaprisztani homokpusztán, az Alföld futóhomoki 

 flórájával szemben különösen a Triticum dasyayithum, Salix acu- 

 tifolia, Asperula graveolens, AchiUea Gerberi, Senecio borysthe- 

 nicus képviseli a keleti flórát, és bizonyos mértékben a Scabiosa 

 ucranica is, amely az erdélyi dombvidéken előfordul ugyan, de 

 az Alföld homokpusztáin teljesen hiányzik. 



A kötött homokon szedtem itt a Yerbascum banaticum-ot. 



A sós puszták formációja. A golajaprisztani homokpuszta 

 mellett egy nem nagy kiterjedésű, félig sós puszta terjed el. 

 Ennek legszembetűnőbb keleti faja a Geránium collinum. Ezen 

 kívül a tömött ^ryepet Salicornia herbacea, Suaeda maritima és 

 Plantago maritima alkotta, melyből feltűnően emelkedtek ki a 

 Lepidium latifolium fehér virágzatai. Szembetűnő volt e területen 

 a Statice, Crypsis és Salsola hiánya. A továbbiakban más halo- 

 fita-vegetációról is van még szó. Az azonban a Fekete-Tenger 

 partja mentén levő sós területeké, és igy mint litorális flóra, 

 lényegesen elütő és megkűlönböztetendő a fentitől. Míg az utóbbi 

 ökológiailag párhuzamba állítható az Alföld szikes pusztáival, addig 

 a Fekete-Tenger mellékén elterülők egészen más természetűek : 

 elütő ökológiai viszonyaik folytán az Alföld szikeseivel floriszti- 

 kailag nem hasonlíthatók össze. 



Mocsári formáció. Az előbbi terűlettől nem messze, mocsár 

 terül el, amelynek szélén Scirpus maritimus, Carex hirta, Sagit- 

 taria sagittaefolia, Sparganium ramosum, Oenanthe aquatica, 

 Veronica scutellata, Fhragmites communis, a nyílt vízben pedig 

 Salvinia natans, Nymphaea álba, Lemna minor volt. Általában 

 tehát ez a flóra a mi mocsaraink flórájával egyező, amiben az az 



16* 



