168 



LANÜER 8. 



e fajra az is, hogy a mintegy 40 /^ vastag és 80 — 86 n hosszú, 

 simafalú és barna zygospórát termelő nőisejt semminemű duzzadt- 

 ságot, sőt még szembetűnő megrövidülést sem mutat. 



Az lij faj mindössze kettővel hasonlítható össze, nevezetesen a 

 Spirogyra in signis-szel és a Sp. Hass allii-vel, melyek 

 közül az előbbinek két változatát is bevonhatjuk az összehason- 

 lításba. 



A könnyebb áttekintés kedveért táblázatos alakba foglaltam 

 az e fajokról közölt adatokat. 



A Sal macis szekcióban több közelálló faj már nincsen. 

 Az első áttekintésnél is rögtön szembeszökő, hogy noha a sejt 

 méretei nagyjában azonosak, a szalagok számában és főleg a 

 termősejtek dagadtságában olyannyira elütőek a fajok, hogy még 

 a különös párosodási formát sem tekintve, új fajnak kellene a 

 szóban levőt mondanunk. A szalagok száma csak az elsőével 

 közös, de itt meg a zygospóra méretei üt-ick el jelentékenyen. 

 A Sp. insignis var. fallax már csak azért sem azonosít- 

 ható az új fajjal, mert annak középső spóraburokja mustrázott 

 és nem sima. Az elsőnek felsorolt főalakon, valamint összes 

 változatain máig csak a létrás párosodás ismeretes és csak az 

 egyetlen Sp. H as s allii-uál, melynek azonban állandóan 

 két szalagja van, fordul elő a szomszédos párosodás is. 



^ Csak W d írja az idevont Sirogonium retroversum-á- 

 nál : „nonnihil tumidis", bár az ábráján bemutatott példányok termősejtjeit 

 mind dagadtaknak rajzolta. 



- Istvánffi balatoni példányainál csak 20 fx. 



