LANGER a.: 8P1R0GYRA PROAVITA N. SP. 107 



tulajdonság gyanánt szerepelnek. A párosodó sejtek mindegyike 

 egy-egy párosodási csatornát növeszt, még pedig olyképen, hogy 

 ezek bizonyos nagyságot elérve, egymás felé görbülnek, össze- 

 hajolnak és eggyéforrnak. miáltal a himsejt tartalma az ily 

 módon létrejött közlekedési csatornán át a nösejtbe vándorolhat. 

 £z a folyamat tehát nag3'jában ama párosodásra emlékeztet, 

 amely e génusz Sal macis szekcióját, azaz a „szomszédosán" 

 párosodókat jellemzi. Ettől azonban mégis elütő. Hiszen a szom- 

 szédosán kopuláló fajokon a csatornák olyannyira csökevényesek, 

 hogy csak dudorokként mutatkoznak, holott az új faj csatornái 

 jól fejlettek és nem is a szomszéd sejtek harántfala mellett, 

 hanem attól jóval távolabbra képződnek. Érdekes, hogy a 

 Salm acis-csoport fajain oly gyakori könyökbe tördeltség itt 

 is tapasztalható {A. ábra), bár ezt minden fonalon nem lehet 

 kimutatni. A csatornáknak ilyen „edényfülszerű" kiképzödését 

 már W d^ is észlelte 1869-ben a Rhynchonema don- 

 gat um (Spirogyra tenuissima (Ktzg.) var. Naegeli Petit) nevű 

 fajon; hasonló esetet ábrázol Haberlandt is.^ De mindkét 

 esetben ez csak ritka rendellenességnek vehető, holott — amint 

 erről alapos megfigyelések alapján meggyőződhettem — ez a 

 párosodási mód az új fajon a kizárólagos és rendes. 



A Spirogyra proavita-nak ezt az eltérő párosodását 

 törzsfejlődési szempontból érdekesnek mondhatjuk, mert éppen 

 ebben az új fajban találjuk meg azt az eddig hiányzott átmeneti 

 formát, mely áthidalja a két szélső kopuláló formát, az ősibb 

 „szomszédosat" és az újabb ,létrásat". 



Ha az új faj létjogosultsái^ának kritériumát kizárólag ebben 

 a most vázolt párosodási formában látnám, joggal kételked- 

 hetnénk benne, mert elvégre elképzelhető, hogy valamely termő- 

 hely — a mi esetünk a ligetfalusi és köpcsényi tócsák — 

 biológiai viszonyai olyanok, hogy az ott gyűjtött összes fonalakon 

 jelentkezhetik ilyen már tipikussá vált kivételes rendellenesség. 

 De a faj többi sajátsága is oly feltűnő, hogy ez esetben egy új 

 faj fölállitása jogosult. 



A fonalak vastagsága (37 — 40 n), a sejtek hossza, a szalagok 

 száma és a zygospórák alakja és nagysága mind biztos fajjel- 

 legnek vehető. A meddő sejtek hossza átmérőjük 9 — 14-szerese; 

 a harántfalak pedig mind fodrosak; az egymást kereszteződő 

 és nagy pyrenoidákat magukba záró csinos klorofillszalagok száma 

 hol kettő, hol három. Olyan fonálra, amelynek sejtjeiben kizárólag 

 két, avagy kizárólag három szalag lett volna, soha nem akadtam. 

 A szalagok csavarulatainak száma egyenként 1 — SVg- Jellemző 



* W o o d : Prodromus Proc. Am. Philos. Soc. 137. old. — Freshwater 

 algae of North-Amerika 163. old. XIV. tábla, 1. ábra. 



^ Sitzungsberichte der Kais. Akad. d. Wiss. (Math.-natw. Classe XCIX- 

 kötet. lII. rész, 1890. A.) tábla u. o.). 



