NÉHÁNY KÉTSZIKŰ NÖVÉNY 159 



I. kísérlet. 



A perikarpiumból és a magliéjból kiszabadított embriókról 

 a szíklevelek csúcsi ^s részét éles beretvával pontosan kereszt- 

 irányban való metszéssel leválasztottam és azután nedves fiirész- 

 porban hajtattam. A hajtatás 20— 22-ik napjára a lemez főerének 

 végén képződött kalluszból indul meg a gyökerek sarjadzása 

 (III. tábla, 11. kép). A Van Tieghem említette adventiv rügyek 

 fejlődésének én még a nyomát se láttam, pedig közel 1500 

 esetet figyeltem meg. 



II. kísérlet, 



A hajtatásra szánt szíkleveleket egészen tövön, a plumula 

 közvetlen szomszédságában választottam le az embrióról. 15 nap 

 multán a seb felületén a levél edény nyalábjainak végén kiala- 

 kult kalluszdaganatokból eredt gyökerek láthatók, (IIL tábla, 10. 

 kép) amelyek további gyors növekedésük közben dús elágazásu- 

 akká lesznek. A megfigyelt 1500 példányon egyetlenegy esetben 

 sem láttam adventiv rügy keletkezését, amiről Van Tieghem 

 (208, old.) egészen határozott formában számol be. Nagyon való- 

 színű tehát, hogy Van Tieghem akkor, amikor a napraforgó szik- 

 leveleinek regeneráló sarjadzását tanulmányozta, hibát követett 

 el bizonyára abban, hogy a plumulát, vagy a hozzája tartozó 

 merisztémának egy részét, vagy pedig az akkor még fejletlen 

 hónalji rügyet a szikleveleken hagyta, amelyek azután mint a 

 borsón és más esetekben is, könnyen regenerálhatják a növény- 

 nek elvesztett szíkfeletti szárát. Hogy ez a hiba valóban meg- 

 eshetett, azt az alábbi kísérletekkel fogom bizonyítani. 



IIL kísérlet. 



E kísérletben a plumulának és az egyik szíklevélnek együt- 

 tes viselkedését tanulmányoztam. A két szíklevélnek és a plu- 

 mulának egyben való lemetszése után az egyik szíklevelet úgy 

 kell eltávolítanunk, hogy a plumula teljes egészében a másik 

 sziklevélen maradjon. A szíklevelet a plumulával a szíkalatti 

 szárnak minimális darabkája fűzi össze, amely a hajtás folyamán 

 rendszerint 0'5 — 1 cm hosszúra is megnyúlik és a rajta lévő 

 metszési felület külső pereméből gyökerek erednek. A plumula 

 pedig a hozzája kapcsolódó szíklevélből táplálkozva leveles 

 szárrá nő ki. 



IV. kísérlet. 



A jelen kísérletben a fél plumulának regeneráló képessé- 

 gét tanulmányoztam. Erre nézve már maga Van Tieghem (212. 

 old.) is közöl adatokat és újabban Peters (5) vizsgálataiból merít- 

 hetünk fontos útbaigazításokat. A plumulának hosszában való 

 felezése éles beretvával könnyen keresztülvihető. A metszés a 

 szíklevelek érintkező lapjának síkjában történik és ha pontosan 



