NÉHÁNY KÉTSZIKŰ NÖVÉNY 155 



A kérdést nézetem szerint úgy lehet eldönteni, hogy a 

 hónalji rügyet és a vele kapcsolatos regeneráló meriszténiát egész 

 terjedelmében a csiranövény szárához tartozónak tekintjük és 

 ezzel kapcsolatosan azt hiszem, hogy a szikiével regeneráló 

 sarjadzásának minőségét is a maga igazi valóságában láthatjuk. 

 Valóban a sziklevélhez tartozó regenerációs centrum csak az, 

 amely egész terjedelmében és perifériájával együtt a sziklevélnek 

 a tulajdona és amelyet fentebb gyökérképzó centrumnak nevez- 

 tünk el. Ez pedig nem képes másra, mint gyökerek fejlesztésére, 

 tekintet nélkül az év különböző szakaira (Vöchting, 8. L, 163.), 

 vagyis a szikiével regenerációs sarjadzása tisztán a gyökér 

 reprodukálásában merül ki. 



Goebel (1. 180.), aki a regenerációs jelenségek okainak 

 kutatásával nagyon sokat foglalkozott, a lomblevelek hiányos 

 regenerációját illetőleg azon a véleményen van, hogy az adventiv 

 rügyek képzésére szükséges anyagok nincsenek meg a levélben, 

 amikor a levél csak gyökerek fejlesztésére képes. A szíkleveleken 

 szerzett tapasztalatok nem igazolják ezt a felfogást. 



A való tényállás az, hogy az adventiv rügyek képződése 

 minden esetben a növényi test szöveteinek különös rátermett- 

 ségétől függ. Ha nincs meg a készség, ez a rátermettség a 

 növény valamely részében, ott az adventiv rügyek fejlődését 

 hiába várjuk, még akkor is, ha olyan bőségesen vannak benne 

 összetömörítve a táplálóanyagok, mint akár a borsó szíkleve- 

 lében. A borsó szíklevele a táplálóanyagoknak ugyanazon mennyi- 

 sége és egyenlő minősége mellett egyszer csupán csak gyökerek 

 fejlesztésére képes (III., IV., V. kísérlet) és máskor fejleszt már 

 adventiv rügyeket is (I — II. kísérlet), de az utóbbi esetekben a 

 levélnyél alapjára morfológiailag oda nem tartozó külön rügy- 

 képző merisztéma került rá. 



Az adventiv rügyek fejlődése még a lombleveleken is vonat- 

 kozásban van a hónalji rüggyel. A Begonia és a vele egyformán 

 viselkedő más növények levelein az adventiv rügyek sarjadzása 

 a levél színére lokalizálódik (Jóst, 2. 398.) és pedig vagy az 

 egész lemezre kiterjedve, vagy csak a levélnyél alapjára szorítva. 



2. Vicia fába. 



A lóbab csírázása mindenben megegyezik a borsóéval és 

 a szíklevelek szerkezete is teljesen egyforma, de hónalji rügyei 

 nagyobbak, minthogy a lóbab már termetre is jóval nagyobb a 

 borsónál. 



A hónalji rügy sarjadzásáról újat nem mondhatok, mert a 

 borsón ismertetett sarjadzási folyamattal teljesen megegyezik. 

 Azonban a folyamat itt jóval lassúbb. 



A kísérletek során mutatkozó legfőbb különbség a seb 

 felületén képződött kalluszra vonatkozik. A borsón a kallusz 



