NÉHÁNY KÉTSZIKŰ NÖVÉNY 153 



Az oka e meglehetős kis számnak nem lehet más, minthogy a 

 rügyképzü merisztéma a sebzés következtében elpusztul. Való- 

 színűnek tartom ezt a feltevést, már csak azért is, mert kis 

 tömegénél fogva a merisztéma egész terjedelmében ki lehet téve 

 a sebzés káros befolyásának. 



III. kísérlet. 



A szikleveleket a hónalji rügy felett V2 — 1 nim távolság- 

 ban választottam le. 



A metszés felületén kallusz alig képződik. Elmarad továbbá 

 a rügy sarjadzása is. A regeneráció pusztán a gyökerek gazdag 

 fejlődésében nyilvánul, amelyek a hajtatásnak körülbelül már a 

 10 — 12-ik napján megjelennek. Jellemző még a gyökerekre, 

 hogy nem a levélnyél metszési felületén, hanem e felett a levél- 

 nyél külső vagy belső oldalán erednek, közel a levéllemez alap- 

 jához, ott ahol a lemezből kifutó erek hirtelen összeszorulnak. 

 Elöbujásuk alkalmával a levélnyélen hosszanti hasítékalakú repe- 

 déseket támasztanak. (III. tábla, 5. kép). 



A hajtatás 5 — 6-ik hetéig a gyökerek erősen megnöve- 

 kedve gazdagon elágaznak, de élesen elkülönült fogyökér csak a 

 legritkább esetben alakul ki. Hosszúságuk 10—15 cm között 

 ingadozik. 



A gyökér képzésének centruma a jelen kísérletben teljes 

 aktivitásban áll előttünk, mig az I. és II. kísérletben a külső 

 regenerációs centrum hatása alatt csak nagyon alárendelt sze- 

 rephez jutott. 



A jelen kísérletet mintegy 2000 drb sziklevéllel hajtottam 

 keresztül és mégsem fordult elő egy eset sem, amelyen a növé- 

 nyek teljes regenerációját láthattam volna. Minden esetben csak 

 gyökerek regenerációját láttam, amit Vöchting (8. I. 163.) a bor- 

 són szintén megfigyelt, aki a szár regeneratív sarjadzásának 

 elmaradását a borsó szíklevelének évszakonként változó hajlan- 

 dóságára vezeti vissza, holott ez a sajátság, amint már eddig is 

 tapasztalhattuk, pusztán attól függ, hogy a sziklevelet a nyélnek 

 mely régiójában amputáltuk. 



IV. kísérlet. 



A szíkleveleket a levélnyél és a levéllemez határán vágtam 

 le. A seb felületén a kallusz csak gyengén fejlődik, de elég 

 gyorsan. A gyökerek itt sem a kalluszból, hanem a kallusz 

 mögött a levéllemez alapi részén és pedig többnyire a külső 

 oldalán erednek. Egyesek a sebfelületre merőleges irányban 

 törnek elő és ezek a már kész kalluszt átszakítják (III. tábla, 

 6. kép). 



A gyökerek fejlődése a kísérlet 10 — 12-ik napján már lát- 

 ható, ügy mint a III. kísérletben és a további növekedésükben 

 sem találunk az ottaniaktól eltérő jelenségeket. 



