118 eCHILBERSZKY K. 



Mennél jelentékenyebb valamely bogyóban a magvak összes 

 súlya, annál nehezebb a bogyóhús is. Egy érett fürtben a ren- 

 des nagyságú bogyók között találkoznak apró, sörétnagyságú 

 édes bogyók is, amelyek azonban magvatlanoknak bizonyulnak ; 

 ez utóbbiak nyilvánvalóan beporzás nélkül fejlődtek ki. 



Az almákon és a körtéken a magvaknak ez a befolyása 

 a gyümölcs húsára nem olyan jelentékeny, mint a szőlőbogyó- 

 kon ; ez valószínűleg azért is van, mert az almatermésű gyümöl- 

 csök nem kizárólag a — magházat képező — termőlevelekből 

 alakulnak, hanem a virágtengelyből is, amelybe a termők (p i s t i 1- 

 1 u m-ok) felülről be vannak mélyesztve. Mindazonáltal az alma- 

 termésű gyümölcsnemeken is nyilvánul a magvaknak a gyümölcs 

 nagyságra gyakorolt befolyása, különösen a fejlődésnek az első 

 időszaka alatt. Feltűnő ez a méretbeli eltérés M. B. Waite^ 

 szerint a B a r 1 1 e t t-körténél ; ugyanilyen viselkedést jegyez föl 

 S. W. Fletcher^ egyes almafajtákról (pl. Stark), melyeknek 

 magvatlanjai átlagosan a felényi nagyságát érték el a normális 

 magvas almáknak. K. Ewert is mondja, hogy a magvatlan 

 gyümölcsök a fának legapróbb gyümölcsei ; ha azonban az illető 

 fán kizárólagosan magvatlan gyümölcsök képződnek, akkor ezek 

 ugyanazt a nagyságot érik el, mint a magvakban bővelkedők. 

 Sajátszerűen viselkedik e tekintetben a L e b r u n- vajkörte, ^ mely 

 alkalmilag magvas gyümölcsöket is létesít ; ezek rendesen aprób- 

 bak, mint a legtöbb magvatlan körte. A Tarka júliusi körtén 

 is a magvatlanok legalább is ugyanolyan nagyok, de sőt inkább 

 valamivel nagyobbak, mint a magvas körték. Osterwalder* 

 azt tapasztalta, hogy míg egyes körtefajtákon (pl. Reinholz- 

 birne) a magvatlan gyümölcsök csekélyebb nagyságukkal és 

 eltorzult alakjukkal tűntek fel, addig más fajtákon (pl. S c h w e i- 

 zer Wasserbirne, Kuollbirne) magvas és magvatlan 

 gyümölcsök között nagyságbeli eltérések nem mutatkoztak; sőt 

 a Schweizer Wasserbirne fajtából Osterv^^alder 200 

 grammot nyomó magvatlan körtéket is mért. 



Hogy a magvak okozta növekedési ingerhatás a gyümölcsök 

 alakját is módosíthatja, az ismételt esetekből be van bizonyítva. 

 Ez a befolyás t. i. kétféle irányban érvényesülhet : egyfelől 

 akképen, hogy a magvatlan gyümölcsök alakja egyáltalában 

 másféle, mint a magvasoké; másfelől pedig azáltal, hogy az 

 egyoldali magképződés eseteiben a magot rejtő oldala a gyümölcs- 

 nek erőteljesebben növekedik a magvatlan oldalához képest, 

 miáltal az ilyen gyümölcs részaránytalan külsejű. A magvatlan 

 szőlőbogyók a legtöbb szőlőfajtán gömbölyűek, még azokon is, 

 amelyek rendes esetben jellegzetesen hosszúkásak ; így pl. a 



1 The pollination of the pear flowers; U. S. Dep. of Agr. Bxill. 5. (1895.) 



* Pollination in orchard ; Cornell University Agr. Exp. Stat. Bull. 181. 

 (1900.) 341. 



' Landw. Jahr. d. Schweiz ; (1908.) 584. 



* Schweizerische Zeitschr. f. Obst- u. Weinbau ; (1912.) 375. 



