ADATOK A NÖVÉNYEK PARTHBNOKARPIÁjAhOZ 



113 



A parthenokarpia szempontjából jellemzők azok a rendel- 

 lenes körték is, amelyeket többemeletes körték gyanánt lehet 

 értelmezni. Ezek a képződmények a voltaképeni „átnőtt* 

 körtéktől megkülönböztetendők, amelyeken a virágtengely leveles 

 hajtássá nő ki ; az ilyen rendellenes körték első tekintetre 

 olyanoknak látszanak, amelyeknek a csészetája jelentékenyen ki 

 van szélesedve és belőle egy normálisan záródó körtének mintegy 

 a felső fele kiemelkedik (4. ábra). Ezeket a körtéket két emeleti 

 részből alkotottaknak lehet megjelölni, amelyek mindegyike 

 csészelevélkörrel végződik ; vannak hasonló szerkezetű három- 



4. ábra. Emeletesen fejlődött körtegyümölcs ; A. külső alakja, két örvbeli, 

 felül ellombosodott csészelevelekkel ; B. ugyanaz a homloksíkra derék- 

 szőgletben átmetszve, kocsányos részében magház nélkül, terminális részé- 

 ben csenevész és magvatlan rekeszekkel (Vj nagys.). 



emeletes körte-képződmények is. Az ilyen körtéknek első csésze- 

 levélkörében rendszerint ötnél több levél fordul elő ; minden 

 egyes levélörv alatt a körte tengelye húsosán van kiképződve. 

 Nevezetes, hogy ezekben a körtékben a magházüregek nem fej- 

 lődtek ki normálisan és iegtöbbnyire egészen magvatlanok, amint 

 azt a 4. ábra ^ is mutatja ; t. i. a körte egyik emeletében sem 

 voltak magvak. Magházrekeszek is csupán a felső emeleti rész- 

 ben voltak jelentéktelen módon (3 mm hosszú és 1 mm széles) 

 kifejlődve, a kocsány-melléki részben semmi nyoma a magház- 



^ A körte a budapesti tud. egyetem növénytani intézetének teratoló- 

 giai gyűjteményben van. (Találta : dr. Mágocsy-Dietz Sándor 1897.) 



