244 APRÓ KÖZLEMÉNYEK 



APRÓ KÖZLEMÉNYEK. 



m. g. A trópusi fák időszakos lombhullatása. K a m e r 11 n g 

 Z. érdekes példákkal iparkodik ezt a tüneményt megmagyarázni (Ber. 

 d. deutsch. Bot. Ges. 1913. 324. old.). Kiindulva abból a valószinü- 

 nek látszó feltevésből, hogy a lombliullató fák a száraz időszak ide- 

 jén a párolgás csökkentése céljából vesztik el lombjukat, kísérleti 

 úton megállapította egyes fák párolgásának nagyságát, hogy ebből 

 következtethessen az elpárologtatás és a lombhullatás közötti viszonyra. 

 Kiderült, hogy a lombját teljesen lehullató Tectona grandi s, 

 Cassia fistulosa és Acalypha gyorsan és erősen párologtat- 

 nak, míg az örökzöld Garcinia, Mimosups és Mangifera 

 az elpárologtatást a minimumra mérséklik. E példák alapján azonban 

 még nem lehet általános szabályt felállítani, mert vannak fák, amelyek 

 másként viselkednek. Vannak Braziliában a Bombaceae-félékhez tar- 

 tozó fák, amelyek az év nagy részében is teljesen csupaszon állanak, 

 mások alig alig hullatják levelüket, ismét mások rövid néhány nap 

 alett teljesen elvesztik lombjukat, de azonnal frisset is kapnak, úgy, 

 hogy a fa néhány nap múlva ismét visszanyeri levélzetét. Az utóbbi 

 jelenséget a Terminállá catappa és néhány F i c u s mutatja. 

 Ezek a példák nem árúinak el összefüggést az elpárologtatás és a 

 levélhullás között. Általában mondható azonban, hogy azok a fák, 

 amelyek levele kemény, vastag, börszerü, azok nem hullatják le lomb- 

 jukat a száraz időszakban. A Ficus elastica levele 4 évet is 

 túlél. Bizonyos Garcinia- és Mimosup s-fajok levelei 5 — 6 évesek 

 is lehetnek. De azért vannak olyan fák is, amelyek levele puhább, 

 gyöngébb és mégis rajta maradnak a fán a száraz időszakban is, 

 például aPisonia álba, Carica papaya, Averrho a-félék stb. 

 Mindezekből azt következteti, hogy a trópusi fák ídf szakos lombhul- 

 latását nem lehet egyszerűen az éghajlat változásaiból, illetőleg az 

 elpárologtatási képességből megmagyarázni. Bizonyára közrejátszanak 

 itt olyan tényezők is, amelyek a növények természetében rejlenek és 

 a fák ritmusos fejlődését is előidézik. 



m. g. Tölgyeink és a bükk fiziológiai atavizmusa. W. 

 Magnus a Biologisches Centralblatt 1913, évf. 6-ik füzetében igen 

 érdekesen fejtegeti a Quercus pedunculata, a Qu. sessiliflora és a 

 bükk levélhullását, valamint az ezzel kapcsolatos kérdéseket. Gyakran 

 láthatunk az erdőben olyan egyéneket, melyek a megbarnult lombot 

 tavaszig viselik. Mi lehet ennek az oka? Foglalkozik általában a 

 lombhullás kérdésével és arra a következtetésre jut, hogy az említett 

 tölgyek és a bükk sok tekintetben másképen viselkednek, mint lomb- 

 hullató fáink. Legfeltűnőbb jelenség, hogy e tölgyek levélsebhelyeit 

 nagysokára, a levél lehullása után a harmadik évben íedi be a para- 

 szövet^ míg a mi lombhuilató fáink levélnyelének aljában az elválasztó 

 szövet nagyon korán a levél leliullása előtt képződik. Másik feltűnő 

 sajátság az, hogy a fák levélhullása és a rügyek feslése között szo- 

 ros viszony van. Harmadik sajátság a jánosnapi hajtások képződésé- 

 ben mutatkozó szakaszosság. Negyedik sajátság a levélzetnek foko- 



