A CYMBALARIA MURAL18 PELÓRIÁ8 VIRÁGA 83 



keztetni, úgy a virágot megterraékenyitettnek mondhatjuk. Mivel a 

 virágot a vizsgálat érdekében fel kellett áldozci, magot nem érlelt s 

 így a rendellenesség átöröklödését nem lehetett vizsgálat tárgyává tenni. 



Az elmondottakból kivehető, hogy a Scrophulariaceae család 

 génuszaiban oly gyakran és sokszor tapasztalt pelóriás virággal van 

 dolgunk. A Cymbalaria ra urális pelóriáját azonban Heneau-n 

 kívül, tudtommal csak Masters említi (Pílanzen-Teratologie 275. old.). 



Érdekes ez az eset még annál a körülménynél fogva is, amely 

 a pelória fokára enged következtetni. Míg ugyanis a virág alsó felé- 

 ben teljes az actinomorphismus azzal, hogy négy sarkantyú, négy 

 egyforma hosszú porzó és négy nektárium négy mézrejáró ösvénnyel fejlő- 

 dött ki, addig a párta felső felében visszaesés mutatkozik a dorsivent- 

 ralitáshoz, amennyiben az alsó ajak három karélya igen csökevénye- 

 sen fejlődött ki. 



(A növ. szakosztály 1913. márc. 12-én tartott üléséből.) 



IRODALMI ISMERTETŐ, 



ür. GeorgMylius. DasPolyderm. (Bibliotheca Botanica 

 XVIII. kötet 79. füzér. Stuttgart, 1913. 4 táblával.) 



A szerző néhány családra jellemző és különleges szövetnek 

 p 1 y d e r m a nevet ad. A munka három fejezetre oszlik. Az első 

 fejezet a periderniKról szóló ismeretek összefoglalását tartalmazza. 



Mohi, deBary és Sanio felfogásának egybefoglalása sze- 

 rint a peridermát a pára — a H ö h n e 1 • féle phelloiddal együtt — , 

 a phellogia és a phelloderma alkotja, 



A legapróbb részletekig menő ismertetés a periderma szövetei- 

 nek kialakulását, a külső és belső alaktani szerkezeti és az élettani 

 működése szempontjából tárgyalja. 



A murka második részében az endodermist tárgyalja. A gyökér-, 

 a központi henger- és az edénynyaláb endodermisének kritériumát a 

 Caspary-féle sávokban látja. Az endodermis fejlődésére jellemző 

 az elsődleges, másodlagos és a harmadlagos állapot, utóbbi leginkább 

 a gyökerek patkóalakúan vastagodott endodermis sejtjeiben észlelhető. 

 A normálisan kifejlődő endodermis mellett még másodlagos, u tó- 

 én dodermist (Folgeendodermis) is említ. 



A munka harmadik részét a polyderma foglalja le. Az új 

 névvel oly szöveti kialakulást jelöl, mely csak a Rosaceae, Neilliae, 

 Hypericaceae, Lythraceae, Melostomaceae, Myrtaceae és az Oenothe- 

 raceae rokonsági csoportjaiban észlelhető, és pedig az idetartozó 

 fajok gyökerében, rhizomájában, illetőleg a földfölötti szárában — a 

 fejlődés bizonyos szakán. Az új névvel jelölt szöveteket már régen 

 észrevették, de hibásan peridermának írták le. A polyderma lényegét 

 a szerző a következően határozza meg: „Unter einem Polyderm ver- 

 stehen wír ein ím standiger Erneuerung begriffenes lebendes Gewebe, 

 das sích zusammensetít aus einer Folge von in Intervallen nach- 



