CERA8TIUM- TANULMÁNYOK 55 



Griseb. et Sch. iter hung. n. 76. in Wiegm. Arch. (1852), p. 305. 

 — Andra in Bot. Zeit. 1856.. p. 249. — Grecescu Consp. FI. Rom. 

 p. 116.; Grec. Suppl. FI. Rom. p. 31. 



S y n. : C. alpinum Banmg. En. I. 423. — non L. — C. alpinum Simk. 

 En. FI. Transs. p. 134. — non L. — C. moesiacum Beck Flóra von 

 Südbosnien II. [87.] 329—330. (1891) — non Frivaldszky. — C. glabrum 

 Baenitz Schaed. ad Herb. Eur. — non Willd. — C. carinthiacum Vest. var. 

 a. acütifolium i^Schur) Engl. in schaed. herb. Berol. 



Dimens.: Plánta 25 — 35 cm. alta. Fólia 5—8 cm. longa, 

 1*5 — 3 cm. lata. 



Földrajzi elterjedése: A Keleti Kárpátok déli vonu- 

 latának havasi régiója, nyílt, köves, nedves helyeken. 



Bucsecs, nyugati lejtőkön (Weberbauer ! Barth ! Moesz I), 

 Keresztény havas Brassó mellett (Moesz! Pax! Baenitz ! Weberbauer ! 

 Engler!), Coltul Obársii (Pax!), Királykő ad Vladusca (Simonkai!), 

 Krepatura (Pax !). — Fogarasi havasok : in monte Piscu Lílutu 

 alp. Fogaras. Zirnathal (Schur !). Vártop ad Árpás (Schur ! Simon- 

 kai I in Herb. Hayn. no. 733, egyetlen szál C. transsilvanicum 

 sok C. alpinum mellett. Kotschy I). 



A tőalaknak mirigyes változata a : 



var. Paxianam Borza. 



Pedicelli pilis longis articulatis et praeterea pilis glanduli- 

 feris brevibus dense obtecti. Fólia permagna, ovato-lanceolata, 

 acuminata. 



A tőalak társaságában nő, eddig csak a brassói havasok- 

 ból láttam : 



Bucsecs (Fronius! in Herb. Fuss. No. 22915. 26. Vlil. 

 1855), Piatra maré (Pax ! in Herb. proprio). 



A Cerastium transsilvanicumot sokszor félre- 

 ismerték, azért szükségesnek találom, hogy bővebben foglalkoz- 

 zam vele. Habitusát, az innováció módját, szőrképleteit, murva-, 

 csésze- és pártaleveleit tekintve a C. transsilvanicum az 

 a 1 p i n a sorozatba tartozik. Különbözik azonban az alpinum 

 rokonsági kör többi tagjaitól, mert termete magas, levele nagy 

 és pillás, levéllemeze bőrnemű és bibircses. Az arvense körtől 

 első tekintetre is megkülönböztetik nagy és széles levelei, melyek 

 sokban közelednek a v u 1 g a t a -sorozathoz, melytől azonban 

 virágalkotása nagyon elüt. Jellemző azonkívül a C. t r a n s s i 1 v a- 

 n i c u m r a az is, hogy a virágzat alatt álló első levélpár mindig 

 nagyobb, mint a többi. Növényünk sokban hasonlít a C. m o e - 

 siacumhoz is, mellyel Beck id. művében azonosítja, bár téve- 

 sen. A C. transsilvanicum szára sokkal kevésbé fás, 

 levelei is vékonyabbak, zöldek és nem szürkések, kopaszabbak. 



A C. transsilvanicum a brassói és fogarasi havasok 

 díszes endemikus növénye, mely méltóan sorakozik a többihez 

 (F. Pax : Griindzüge d. Pflanzenverbreitung in d, Karpathen I. 

 206. és II. 234 — 247). Valószínűleg újabb keletű faj, amit az is 



