cerastium-tanulmAnyok 5 1 



nevű csúcsán (I) Már Fenzl, a Cerastiumok monográfusa 

 Ledebour Flóra Rossicájában, felemlít^ egy C. alpinumot 

 a Sar Dagh-ból, mely „pumilus uniflorus" mint a mi növényünk. 



Feltűnt Fuss gyűjteményében is egy C. a 1 p i n u m, melyet 

 a Fogarasi havasok Bálea tengerszeme mellett talált: 



f. Báleanum Borza. Usque 20 cm. altum, bracteis fere 

 rotundis, foliis ellipticis, sparse hirsutis. Talán árnyékban nőtt 

 erőteljesebb alak. 



Sokkal fontosabb aC. alpinum egy igen elterjedt mirigy- 

 szőrös varietása, mely a tőalakkal bizonyosan közös őstől szár- 

 mazott. Együtt fordulnak elő, de a kettő között kapcsolatot nem 

 tudunk találni. 



var. glanduliferum Eoch. Synops. Ed. II. (1843) 135. Ed. 

 III. (1892) p. 307. 



Syn. : C. viscosissimum Schur Herb. Trans. et Emim. p. 123. 



Fólia ovalia-lanceolata, pedunculi pilis articulatis glanduli- 

 feris obtecti. A következő példányokat láttam : 



Keleti Kárpátok: Bucsecs (Schube !), Strunga (Winkler!), 

 Várful Obársii (Winkler !), Vártop ad Árpás (Schur ! sub C. gla- 

 brescens), Árpás havasai (Fuss !). 



Albánia: Scardus in pratis montis Ljubitru cca 2500. m. 

 (J. Dörfler: Iter turcicum 1890!). 



6. Cerastiiim lanatum Lam. Encycl. méth. 1 p. 680 pro 



specie (1783—84). 



Syn. : C. villosum Baumg. En. St. Trans. I. (1816) 424. — C. lanugi- 

 nosum Willcl. ex Reiclib. FI. Exs. Germ. (1832) 794. — C. eriophornm Kit. 

 ex Rochel. Pl. Banatus rar. in ind. (1828) et Schult. Oest. FI. (ed II) I p. 

 694 et ex őrig. in Mus. N;it. Budaoest. — C. alpinum L. ■( lanatum Koch. 

 Syn. (ed. II.) p. 135. — C. laniferűm Schur En. (1866) 123. — C. bomby- 

 cinum Schur solum nomen En. 123. — C. lanatum Lam. a. rotundifolium et 

 C. rotundifolium Schur En. 123. — C. triviale Link. y alpigenum Schur in 

 Herb. Csató et Schur Phytogr. 149. — C. arvense L. var. lanatum (Lam.) 

 Hegetschw. in Herb. Vratisl. Univ. — V.. mutabile alpinum o lanatum Gren. 

 Mon. Cerast. p. 72 (1841). Icon. Rochel. Pl. rariores Banatus tab. II. f. 5. 



Földrajzi elterjedése: Skandináv Alpok, Oroszország, 

 Középeurópai Alpok, Kárpátok, Halkán. A havasi régió köves, 

 füves nyílt helyein. Gyakran társul a C. a 1 p i n u m m a 1, melytől 

 legtöbbször a meddő hajtások leveleinek alakja és a levelek 

 fehér-gyapjas meze különböztetik meg. A Kárpátokban gyakrab- 

 ban található mint a vele rokon C. alpinum. Tipikus alakjában 

 a következő helyekről láttam : 



Nyugati Kárpátok: Magas-Tátra, Kis Tarpatak völgye 

 (Pax!), Középp. Kárpátok, in monte Stirnberg (Sagorski !) Tenger- 

 szemcsúcs (Weberbauer I), Felkai völgy (Pax !), Mengusziaivi völgy 

 (Wetschky !), Nowy sziklái (Wetschky I) ; Liptói havasok, Koscelisko- 



* in Grisebach : Spicilegium Florae rum. et. bithyn. vol. I. p. 210. 



