CERA8T1UM-TANULMÍNY0K 45 



mindegyik alaknak van mirigyszőrös és mirigytelen változata. 

 A mirigyes varietás néha külön földrajzi elterjedésével is elüt 

 a tőalaktól ; legtöbbször ugyanazt a területet díszitik. 



A mirigyszőrök szerkezete változatos. Soksejtüek vagy csak 

 2 — 3 sejtből állanak. A virágkocsánt, murvalevelet és csésze- 

 leveleket lepik el egymagukban vagy mirigytelen trichomákkal 

 vegyesen. Egyes fajokon a csésze, a murvák és a szár felső 

 része mirigyesen enyves. 



További jellemző sajátsága a Cerastiumoknak : sok faj 

 szárszövetének fásodása, amely felálló termetet eredményez. Több 

 havasi fajcsoport viszont alacsony növésével tűnik ki. 



Fontos az évelő fajok megújító hajtásainak sorrendje is. 

 Az alpinum, uniflorum, latifolium, cerastioides alakkörökben meg- 

 marad a főgyökér, az alján kúszó és meggyökeresedő szár. 

 E szár oldalrügyeiből késő ősszel meddő levélrózsák erednek, 

 melyek a következő tavasszal virágzó ággá fejlődnek. 



Az arvense, grandiflorum, lanigerum alakkörökben a virágzó 

 szár is nyúlt leveles hajtásokat visel már a második levélpár 

 hónaljában, melyek csak a következő évben emelkednek fel a 

 leterült szárról. E meddő hajtások leveleinek alakja szintén jel- 

 lemző faji vonás és elhelyezésük a növénynek sajátos habitust 

 kölcsönöz. 



A termésanatómiára vonatkozó fontosahb irodalom : 



Steinbrinck C. : Untersuchungen über das Aufspringen eini- 

 ger trockenen Pericarpien. Bot. Zeit. 1878. 560 old. 



Leclerc du Sablon: Recherches sur la déhiscence des fruits á 

 péricarpe sec. Ann. des Se. Nat., sixiéme sér. XVIII. 1884. 5 — 104. old. 



A dolgozatban gyakrabban használt és csak rövidítve idé- 

 zett florisztikai művek: 



Baumgarten J. Ch. G. : Enumeratio stirpium Magnó TranssUvaniae 

 principatui. 1816. 



Enumerationis stirpium Transsilvaniae Mantissa I. 1846. 



Beck von Mannegetta G. : Flóra von Südbosnien und der 

 augrenzenden Herzegovina. I — IX. 1886 — 1898. 



Boissier Edm.: Flóra OrientaUs. Vol. I— V. Suppl. 1888. 



Fuss M. : Flóra Transsilvaniae excursoria. 1866. 



Grecescu J.: Conspectul Florei Románé. 1898. 



Suplement la Consp. FI. Rom. 1909. 



Grisebach A. : Spicilegium FI. rumeUcae et bithynicae. 1843. 



Halácsy E. de: Conspectus Florae Graecae. Vol. 1. 1900. Suppl. I. 

 1908. Supl. II. 1912. 



K o c h J. : Synopsis Florae Germanicae et Helveticae. Ed. I — IV. 



Ledebour C. F.: Flóra Rossica. I— IV. 1841—53. 



Neilreich Aug. : Aufzahlung der in Ungarn u. Slavonien bisher 

 beobachteten Gefásspflanzen. 1866. 



N y m a n n C. : Conspectus Florae Europaeae. Vol. I— IV. Supplem. 



Pantocsek Jos. : Adnotationes ad floram et faunám Hercegovináé, 

 Crnagorae et Dalmatiae. 1874. 



Reichenbach H. G. L.: Flóra Germaniae excursoria. 1830 — 32. 

 Index. 1838. 



R c h e 1 J. : Piantae Banatus rariores. 1828. 



