54 - Moesz G: 



még alig ismeretes ; pedig aki behatóbban érdeklődik, az az 

 irodalmi forrásoknak olyan bőségére fog találni, mint ameny- 

 nyit csak igen kevés országnak botan.ikai munkássága tud 

 nyújtani." 



Sajnálatos, hogy a magyar botanikusok nem kerestek 

 érintkezést a lengyelekkel. Ennek többféle oka lehetett. 

 Részint egymás nyelvének meg nem értése, részint az a 

 körülmény, hogy Ausztria közbeékelte magát közénk, de 

 nagy részben a mi kevés érdeklődésünk Magas Tátránk 

 és a Kárpátok flórája iránt is hozzájárult ahhoz, hogy nem 

 találtunk egymásra. A Magas Tátra és a Kárpátok flóráját 

 a német kultúrának engedtük át. Pedig a Tátra „Lengyel 

 nyergén" kezet adhattunk volna egymásnak, mert a len- 

 gyelek élénk érdeklődéssel viselkedtek és viselkednek most 

 is a Tátra és ^^.z északi Kárpátok flórája iránt. 



Nem mondhatjuk, hogy teljesen elhanyagoltuk Tátrán- 

 kat. Alig volt magyar botanikus, aki a Tátrában nem gyűj- 

 tött volna. De tervszerű, rendszeres munkáról még csak szó 

 sem volt. Egyeseknek rövid kirándulásai nem vezethetnek 

 nagy eredményre, ha azoknak képességeit és munkakedvét 

 valamely erkölcsi testület nem irányitja és nem támogatja. 



A lengyel botanikai irodalom már kezdetben is sokkal 

 nagyobb lendülettel indult meg mint a magyar. Az első 

 lengyel nyelvű botanikai művet 1423-ban irták. 1537 és 

 1613 között nyolc lengyel füves könyv jelent meg Krakkó- 

 ban a német „Krauterbuch"-ok mintájára. 



Nagy lépéssel vitte előre a lengyel botanikát Kluk 

 Kristóf ciechanowi prépost, aki 1777-ben jelentette meg 

 könyvét, amelyben' eredeti megfigyelései alapján, Linné ter- 

 minológiájának felhasználásával irta le Lengyelország növé- 

 nyeit. Ez a jeles mű rövid időben három kiadást éri el. 

 Besser, Szubert, J astrz e b o ws ki, Waga és Rosta- 

 finski nagyobbszabású florisztikai tevékenységét már érin- 

 tettem. Se szeri, se száma azoknak a dolgozatoknak, ame- 

 lyek Lengyelország egyes vidékeinek növényzetét irják le. 

 Bizonyos tervszerűség jellemzi ezt a munkálkodást, ameny- 

 nyiben időnként kis térképeket is közöltek, amelyek szembe- 

 tűnően mutatták az országnak botanikailag megvizsgált és 

 még meg nem vizsgált részeit. A lengyel föld botanikai 

 felkutatását valóságos szenvedéllyel folytatták. Ebben a 

 munkában még nők is részt vettek. Ezen, úgynevezett „flo- 

 risták" sorában kétségkívül Lapczinski a legkiválóbb, 

 aki 20 évi szibériai raboskodás után, visszatérve szülőföld- 

 jére, 50 évén túl volt, amikor óriási energiával fogott hozzá 

 Lengyelország botanikai feltárásához, mintha érezte volna, 

 hogy koránál fogva már nem sok ideje van hátra. Ezt a 

 néhány évet bámulatos tevékenységben töltötte el és ren- 

 geteg adatgyűjtésével, növényföldrajzi megfigyeléseivel meg- 



