44 Zsák Zoltán 



vizsgálatát. Ha nézzük az ensifolia X germanica-származású- 

 nak bizonyult példány epidermis képét (líl. kép 2.), egész 

 határozottsággal megállapíthatjuk, hogy ez a növény a levél- 

 fonák epidermissejtjeinek alkotása alapján is ugyanennek a 

 származásnak felel meg. Ugyanis sejtfalai az /. ensifolia-va\ 

 szemben jóval erőteljesebben, de feltűnően gyengébben hul- 

 lámosak, mint az 1. germanica esetében ; maguk a sejtek 

 különböző nagyságúak s a levél organikus hossztengelye 

 irányában szembetűnően megnyúltak. Feltétlenül nyiltabb 

 lumenüek. mint az 1. germanica sejtjei, de kifejezetten ke- 

 vésbé nyiltak, mint az 1. ensifolia-éi. Kizárólag germanica- 

 jelleg végül, hogy a levélfonákán elég bőven lépnek fel az 

 /. germanica-l jellemző mirigyszőrök. Baumgarten /. hy- 

 brida-iának ez a példánya tehát a levélfonák epidermisének 

 vizsgálata alapján is határozottan ensifolia X germanica-szár- 

 mazású : az ensifolia befolyása mellett bizonyit a sejteknek 

 a levél organicus hossztengelye irányában való megnyúlása 

 és elrendeződése, a germanica mellett pedig a sejtfalak hul- 

 lámosságának mértéke, valamint az /. germanica-ra jellemző 

 mirigyszőrök jelenléte. 



Vizsgáljuk meg már most a levélfonák epidermise alap- 

 ján Baumgarten /. /lybnda-jának másik példányát (111. 

 kép 7.). Bocsássuk előre, hogy az /. german/ca-ra jellemző 

 mirigyszőrök ennek a növénynek a levélfonákán is elég 

 gyakoriak, mely tény maga a legszebb bizonyiték amellett, 

 hogy az /. germanica részt vesz a növény származásában. 

 Az epidermissejtek alakulása egész más képet mutat, mint 

 az eddig ismertetelt négy Inula-é, bár az i. ensifolia epider- 

 misének jellege nagyon is szembeötlő. A sejtek fala általá- 

 ban szabálytalanul hullámos, olyanformán, mint az L ensi- 

 folia-n látható s csak itt-ott tűnik fel egy, az /. germaníca-éra 

 és az /. salicinq-éra emlékeztető keskeny, illetve szélesebb 

 hullámkarély. Általában véve a levél organikus hosszten- 

 gelye irányában helyezkednek el a sejtek s egy kisrészük 

 ugyanebben az irányban igen mérsékelten meg is nyúlik, 

 másrészük pedig különösen az /. salicina és az /. ensifolia X 

 germanica kisebb, aránylag leggyengébben hullámos falú 

 sejtjének alakjára és nagyságára emlékeztet. Hogy a sejtek 

 a levél organikus hossztengelye irányában csak kisrészben 

 és igen mérsékelten vannak m.egnyúlva, az feltétlenül az 

 /. salicina utólagos befolyásának tulajdonitható, aminthogy 

 a sejtfalak huUámosságának mértéke is az /. salicina utó- 

 lagos hatásával van összefüggésben. Ennek igazolására újból 

 az (I. ensifolia X salicina) X salicina példájára hivatkozom, 

 annál is inkább, mert igy a meglepően hasonló levélerezetű 

 két triphil-hybrid különbözőségét, de azonos származását is 

 (t. i. species X hybriddel) ebből a szempontból is megvilá- 

 githatom. Ismernünk kell mindenekelőtt az /. ensihlia X sáli- 



