összehasonlító hybrid-fanulmányok, 37 



esetre olyan, hogy annak megoldására vállalkozni nemcsak 

 kívánatosnak, de érdemesnek is látszik. 



Hét évtized helyes és helytelen irányú felfogásának 

 sok értékes tanulsága szól hozzánk az ismertetett Írások- 

 ból; tanúiságok, melyek egyenesen felhívták a figyelmet 

 Baumgarten növényére s mégis azóta több mint újabb 

 harminc esztendő zajlott le anélkül, hogy akadt volna va- 

 laki, aki kibogozni igyekezett volna az össze-vissza kuszált 



fonalat. 



* 



Láttuk az eddigiek folyamán, hogy az /. hybrida Baumg. 

 származásának megítélésénél különösen két szempont érde- 

 mel fokozottabb figyelmet, nevezetesen: a fészkek nagysága 

 és a levélerezet alkotása. A fészkek nagysága alapján két- 

 ségtelennek látszik, hogy azok alakulásában feltétlenül része 

 van az /, germanica-nak, míg a levélerezet alkotásából joggal 

 lehet az /. ensifolia-ra, mint másik szülőnövényre következ- 

 tetni. Erre való tekintettel különös súlyt helyeztem a levél- 

 erezet alkotásának összehasonlító vizsgálatára, annál is in- 

 kább, mert Ettingshausen szerint az erezetnek jóval 

 nagyobb jelentősége van rendszertani és jellemzési szem- 

 pontból, mint magának a levél alakjának, állományának és 

 szélének; ugyanis az erezetre jellemző tulajdonságok leg- 

 nagyobb része a fajra nézve nagyon is állandó (Ettings- 

 hausen: Die Blattskelete • der Dikotyledonen 1861. p. VII.). 

 Ke mer is azt vallja, hogy a levélerezet alkotása fölötte 

 jellemző az egyes növényfajokra s különösen a bastard-növé- 

 nyek felismerésének szempontjából nagy jelentőségű (K ér- 

 ne r: Pflanzenleben I. p. 594 — 95., II. p. 554.). Baumgar- 

 ten növényével kapcsolatban azonban azt látjuk, hogy akik 

 a levélerezetet is latba vetették az /. hybrida származásának 

 bizonyítására, azok ezen az alapon valamennyien más-más 

 véleményen voltak. Csakhogy ezek a vizsgálók nem bocsát- 

 koztak sem a vélt szülőfajok, sem az állítólagos korcsívadék 

 levélvázainak a maguk teljességében való megismerésébe; 

 ők csupán annak alapján nyilatkoztak, amit a jól-rosszul szá- 

 rított növények levelein külső, felületi szemlélet alapján meg- 

 figyelhettek. Látták tehát többé-kevésbé jól az oldalereknek 

 (nervi laterales seu transversales) a főérhez (nervus medíalis 

 seu primarius) való viszonyát, de a magasabb rangú, u. n. 

 hálós erecskék (nervi reticulares seu nervillí) alkotta levél- 

 hálózatba (Blattnetzj betekintésük nem volt. Már pedig ok- 

 vetlenül szükséges, hogy a levélvázat a maga teljességében 

 érzékítve lássuk magunk előtt; szükségünk van tehát a leve- 

 lek erezeti képeire, mert abszolút értékkel bíró összehason- 

 lításuk csakis így válik lehetővé. 



Ettingshausen és követői az u. n. „Naturselbstdruck" 

 alkalmazásával a könyvsajtó útján állították elő a levelek 



