Egy fejezet a növények társadalmi életéből. Q 



séhez kell hozzászólnunk. A zárószövetkezeteket a legtöb- 

 ben úgy tüntetik fel, mint amelyek már csak külső hatásra 

 változhatnának meg. Ez a felfogás aligha állhatja meg he- 

 lyét. A lápok eltőzegesedése például végződhet fenyérszö- 

 vetkezettei s a fenyér növényei lehetnek még annyira oli- 

 gotrófok, mégis más és más a szervezetük és R a m a n n 

 joggal mutat rá közöttük a tőzegrombolókra, melyeknek 

 rriunkája a fenyérformáció további változásait idézi elő •} 

 „Azok a gramineák, amelyek a tőzegtalajon hamarosan 

 megjelennek, dús gyökérzetűek. amely vagy hosszú, fonal- 

 szerű {Molinia coerulea tipus) vagy sűrű szövedékű (De- 

 schampsiaflexuosa iipus.) Ezek a gyökerek a tőzeget átnövik,* 

 meglazítják s végül állatok közbeléptével és segítségével 

 egyenletesen elosztott tömeggé aprítják." Ily módon a tőzeg- 

 talaj hosszabb időn át egészen átalakul s a megváltozott 

 talajon új szukcesszióciklus kezdődik. Talán a szik növé- 

 nyei között is vannak szikrombolók s általában minden 

 végleg kiélt és leromlott talajnak megvannak a maga rom- 

 bolói, a növényélet szempontjából azonban javitó szerveze- 

 tei, melyek munkája bármi lassú, idővel mégis új füvesedést 

 eredményez. Sajnos, ma még e tekintetben is nagyon kevés 

 adattal rendelkezik a növényföldrajz. 



A föntebbi elméleti fejtegetések után néhány konkrét 

 példában kivánom bemutatni a szukcessziót, olyan példá- 

 ban, melyek legközelebb állanak hozzánk, nevezetesen az 

 alföldi laposok és a alföldi buckahátak növényzetének szuk- 

 cesszióit. Az alföldi növényszövetkezetek genetikáját már 

 régebben igyekeztem mindenféle vonatkozásban tisz- 

 tázni^ itt most természetesen csak a szukcesszió szempontjá- 

 ból foglalom össze az erre vonatkozó tudnivalókat. 



Az Alföldön laposnak neveznek mindenféle olyan mé- 

 lyedést, melyben több kevesebb viz gyülemlik össze. Mint. 

 minden álló vizben, természetesen a laposok vizében is 

 előszór a vizi növények szövetkezete fejlődik ki. Ennek a 

 szövetkezetnek, melyet részleteiben elemezni itt fölösleges- 

 nek tartok, annál hosszabb az uralma, mennél nagyobb a 

 vízmennyiség s mennél kevésbbé van ez ingadozásnak alá- 

 vetve. A planktontól és a fenéken élő kriptogamokíól elte- 

 kintve a hinárnöüények szövetkezetét kell itt előőrs gyanánt 

 kiemelnünk, mert ez az első szembeötlő asszociáció a viz- 

 ben. A hinárszövetkezetet (Potamogetonetum) a part felől 

 lassan szorítja beljebb a nádas (Phragmitetum). Ez az első 

 mocsári formáció s vele indul meg a lapos kitöltése. 



A nádas élete többnyire hosszabb tartamú. Nagy 



^ Ramann: Einteilung und Bau der Moore. Zeitschr. Deutsch. 

 Geol. Ges. LXII. (1910) 129-135. 



- Rapaics R. : Az Alföld növényföldrajzi jelleme. 1918, 74 — 84. 



