Egy fejezet a növények társadalmi életéből. 5 



valamelyik nagy tölgy avagy bükk volt az emlékjel. Midőn 

 egyszer 10 év múlva ugyanoda visszatértem, az erdő vál- 

 tozatlannak látszott, ugyanazok az ágak és lombok, — de 

 a mügefolt eltűnt helyéről s nem messze tőle uj foltok ke- 

 letkeztek belőle, a Melampyrum. nemorosum nem övezte 

 többé azokat a bozótokat, mint régente, egy ároknak a 

 végében, hol azelőtt Stellaria holostea nőtt, most pázsit 

 zöldéit, a szamócás pedig, hová gyermekkorunkban eprészni 

 jártunk, mint több más növény, szintén tovább húzódott 

 régebbi helyéről." 



Mindnyájunknak vanní^k hasonló élményei, mertmind- 

 nyájan tanúi vagynnk azoknak a változásoknak, melyeken 

 a növénytakaró már aránylag kisebb idő leforgása alatt is 

 átmegy. Régebben, amikor főként világrészek vegetációjá- 

 ban levő különbségeket igyekeztek megelemezni, ezeket az 

 apró kis változásokat nem sok figyelemre méltatták, amióta 

 azonbari a helyi tanulmányok megfinomitották a geobotani- 

 kus' figyelmét, egyre nagyobb jelentőséget nyertek, mert 

 kiderült, hogy ilyen kisméretű változások idővel lényegbe 

 vágó eltolódást erydményeznek ugy ökológiai, mint florisz- 

 tikai szempontból. A növénytakarónak ezt a lassú, de fel- 

 tartóztathatatlan átalakulását, növényszövetkezeteknek ezt a 

 sorozatos egymásra következését nevezzük szukcessiónak s 

 a modern növényföldrajznak egyik legérdekesebb tárgya a 

 szukcessziók beható tanulmányozása. 



Mint a modern növényföldrajz nem egy problémája, a 

 szukcessziók tana is először Amerikában fejlődött rend- 

 szerré, Clements F. már 1905-ben figyelembe veszi a 

 formációk ontogéniáját^ Cowles pedig csakhamar 

 megállapítja egész metodikáját, terminológiáját és teóriá- 

 ját.'^ Mindez szerephez jutott néhány éve a Warming- 

 féle ökológiai kézikönyvben is, melynek harmadik kiadását 

 Graebner P. szerkesztette. Az első ennek szentelt európai 

 növényföldrajzi monográfia pedig a föntebb már emlitetí 

 svájci növényföldrajzi vállalat kilencedik kiadványaként 

 L ü d i W. kezéből került ki Lauterbrunnen völgyének 

 növényszövetkezeteiről. '^ 



Nagyon tévednénk azonban, ha a szukcesszió-tan kez- 

 deteit csak ezekben a művekben keresnők. Terminológia 

 nélkül ugyan, de világos és biztos elemzésben megvan az 

 már egy a XIX. század közepén megjelent műben is, me- 

 lyet mi mindnyájan jól ismerünk, nevezetesen Kerné r-nek 



^ Clements F. : Research Methods in Ecology. 1905, 239 és 

 Plánt Succession. Carnegie Inst. of Washington, 1916. Publ. 242. 



■^ Cowles H: The causes of vegetatív Cycles. Bot. Gaz. Ll. (1911.) 

 ■ 161-184. 



•^ Lüdi W. : Die Pflanzengesellschaften des Lauterbrunnentales 

 und ihre Sukzession. 1921. 



