Egy fejezet a növények társadalmi életéből. 3 



Finnországban, nálunk is első kezdetétől fogva helyi tanul- 

 mányokra volt szoritva a növényföldrajz s igy azt mond- 

 hatjuk, hogy most fog eldőlni, milyen értékeket képvisel- 

 nek az eddigi eredmények, másrészt pedig szinte önként 

 adódik az a biztatás, hogy a helyi tanulmányokkal meg- 

 kezdett növényföldrajzi munkálkodást az eddiginél is nagyobb 

 mértékben folytassuk és azokat megfelelő keretben be is 

 fejezzük. 



Nem kivánok most az újabb növényföldrajzi törekvé- 

 sekkel, melyek tulajdonképpen régieknek is rhondhatók, 

 részletesebben foglalkozni, ezt már az is lehetetlenné teszi 

 számunkra, hogy a külföldi irodalomnak csak törmelékei 

 jutnak el hozzánk, csak egy tárgyat választok ki a sok 

 közül, a szukcessiók tanát, vagy miként azt Borbás már 

 1900-ban megnevezte,^ a növényszövetkezetek egymásra- 

 következését, mindazonáltal néhány jelenségre mégis szük- 

 ségesnek tartom felhivni a figyelmet. 



Mint emiitettem, azok, akik akár önként, akár pedig 

 a helyzet kényszere miatt nem vettek aktiv részt a múlt 

 század folyamán a reprezentativ növényföldrajzi kutatások- 

 ban, vagyis szűkebb körű, helyi tanulmányokkal foglalkoz- 

 tak, azok ezeknek a tanulmányoknak egyre precízebb és 

 intimebb jelleget adtak. Ez első sorban a legapróbb rend- 

 szertani kategóriák alapos átvizsgálásában, vagy ami ezzel 

 azonos, a fajfogalom jelentékeny megszoritásában nyilat- 

 kozott meg. Mi ezt a jelenséget jólismerjük a „jó" és „rossz" 

 fajok körül lefolyt viták korából és igy megértjük, hogy ez 

 ^. törekvés ma már a legszélesebb körben megnyilvánul, 

 sőt végleges elismerésben részesül. 



Amiként azonban az egykor rossznak mondott fajokat 

 sorra reaktiválja az új szükséglet, azonképen boncolódik 

 egyre precízebb elemekre minden növényföldrajzi tényező 

 és viszonylat, illetve, amennyiben a múlt század ehhez 

 előtanulmányokat szolgáltatott, ezek fontos szerephez jut- 

 nak. Legyen szabad például rámutatnom arra, hogy az 

 egységesnek látszó nagy hegytömegek és síkságok, valamint 

 a földővekben kifejezett nagy klimabirodalmak helyeit 

 K r a u s G. az őkumén apró mozaikszemecskéivel foglal- 

 kozik,^ habár még nem is tudja a problémát a maga egész 

 fontosságában megvilágítani. Figyelmet érdemel továbbá, 

 hogy a terjedés és a frekvencia kérdése egészen homlok- 

 térben van s a termelőhelyi adatok gyűjtése és lelkiisme- 

 retes ellenőrzése révén lényeges tudományos eredményeket 

 szolgáltat. Ezzel függ össze, hogy a statisztikai módszer, 

 melyet a világnövényföldrajz mindig bizonyos averzióval 



1 Borbás V. A Balaton flórája, 1900, 123. 



^ Kraus G. : Boden und Klima auf kleinsfem Raum. 1911, 



