BOTANIKAI KÖZLEMÉNYEK 



A KIR. MAGY. TERMÉSZETTUDOMÁNYI TÁRSULAT 

 NÖVÉNYTANI SZAKOSZTÁLYÁNAK FOLYÓIRATA 



XX. KÖTET. 1922. 1-3. FÜZET. 



Rapaics Raymund: Egy fejezet a növények 



társadalmi életéből. 



(Növényszövef kezetek egymásrakövetkezése.) 



Gyermekmesék még napjainkban is őrzik azon vágyak 

 emlékét, melyek tárgya exotikus országokban régen elvirág- 

 zott kultúrák idején felhalmozott kincsek, az inkák ragyogó 

 aranypalotája, vagy a maharadzsák csodálatos drágakő- 

 kincstára volt. Ez a vágy nagy tömegeket mozgatott meg 

 az újkor elején és az öreg Európában megteremtette a 

 világpolitikát, vagy más néven gyarmatpolitikát, melynek 

 sorsdöntő szerep jutott csakhamar a tudományok történeté- 

 ben is. 



Valaha ez a gyarmatpolitika nem volt egyéb, mint az 

 exotikus országok kincseinek elrablása és az anyaországok- 

 ban való felhalmozása. Ezek között a kincsek között találjuk 

 idegen földek illatos fíjszerszámait, a déli gyümölcsöket s 

 egyéb növényi termékeket. Az európai botanikus kertek 

 növényzetének gazdagodása századról-századra tárja elénk, 

 miként fordult a gyarmatpolitika figyelme a XVII. század 

 elején a mohamedán keletről Kanadára, a XVIII. század 

 elején Afrika déli csúcsára, a XVIII. század közepén az 

 északamerikai fákra, a XIX. század elején Ujhollandiára s 

 végül a XIX. század második felében lehetővé vált a meleg- 

 házakban a trópusok legsajátosabb növényeinek bemuta- 

 tása is.^ 



A rabláson alapuló gyarmatpolitika azonban a XVIII. 

 században, nevezetesen annak végére csődöt mondott, mert 

 mig egyrészről az exotikus országok kincsei évről-évre meg- 

 fogyatkoztak, addig másrészről az újkori civilizációnak mind 

 szélesebb néprétegekre való kiterjedése a fogyasztást s 

 ilyképen a szükségletet évről-évre emelte. Ennek az lett a 

 következménye, hogy ami még a XVIII. században is csak 

 a gazdagság fitogtatásának, különcködésnek látszott, neveze- 



^ Kraus G.: Geschichte der Pflanzeneinführungen in die europái" 

 schen botanischen Gárten. 1894. 



