— 79 — 



forskellige Meridianer, fra ^Ekvator til Polen, liar jeg i det fore- 

 gaaende vist, at dette er Tilfaeldet. Man kan paa denne Maade 

 kaiakterisere og begraense de forskellige Planteklimater. 



Allerferst kan man i store Hovedtraek skelne mellem fire Klima- 

 Raekker: 



Fanerofytklinia, den tropiske Zone med ikke alt for ringe Nedber. 



Therofytklinia, subtropiske Zones Vinterregnsomraade. 



Hemikryptofy tklima, storste Parten af den koldt tempererede Zone. 



Chamnefytklima, den kolde Zone. 



Disse Hoved-Planteklimater og deres Underafdelinger lader sig 

 adskille ved biologiske Grsenselinier, Biochorer, byggede paa eksakte 

 Tal, ganske analoge med de klimatologiske Graenselinier, f. Eks. 

 Isotermerne. 



Og jeg bar vist, at naar vi paa den nordlige tlalvkugle gaar 

 fra Sydgraensen af Hemikryptofyt-Klimaet til Polarlandene, passerer 

 vi en Rsekke ved Biochorer begraensede biologiske Zoner; og gaar 

 vi indenfor det samme Omraade fra Foden af et tilstraekkelig h0jt 

 Bjerg opefter, passerer vi en tilsvarende Rsekke og ganske paa 

 samme Maade karakteriserede Regioner, lige saa mange og tilsva- 

 rende Regioner, som der mellem Bjerget og Polen findes Zoner. 

 Vi bar her Beviset for, at de biologiske Spektra, der udtrykker de 

 enkelte Floraers Arters Fordeling paa de opstillede Livsformer, kan 

 benyttes som Udtryk for Planteklimaet, idet de paa bestemt Maade 

 forandres i Overensstemmelse med Forandring i Klima, men for- 

 bliver uforandrede, selv oni Floraens floristisk-systematiske Sammen- 

 ssetning er ganske forskellig, men Klimaet det samme. 



Der lader sig paa denne Maade opbygge enbiologiskPlante- 

 geografi paa Basis af Livsforrnernes Statistik. 



Blide, i September 1908. 



