— 261 — 



knyttet til Hedeegnene; den forekommer derfor naesten overalt, 

 hvor Heden overhovedet har nogen Udstraekning, baade mod 0st 

 og mod Vest, men hyppigst i Midt- og Vest-Jylland, saaledes som 

 alleiede J. W. Hornemann (14, S. 174) har bemaerket om Mel- 

 bserriset, „den eneste Plante, som paa nogle Steder pr0ver at giore 

 Lyngen Pladsen stridig". 



I sin hele Optraeden viser Arctostaphylus uva ursi sig dog langt 

 mere begraenset end dens nsere Slaegtninge: Calluna og Erica tetralix 

 og Empetrum nigrum^ med hvilken den i flere Henseender har 

 okologisk Lighed. Denne Begraensning i Optraeden vil fremgaa af 

 det felgende. 



Det er saaledes saerdeles karakteristisk, at Arctostaphylus forst 

 meget sent synes at indfinde sig paa unge eller yngre Heder, spe- 

 cielt Klithederne, hvor Jordbunden dog er af den Art, at den meget 

 vel maa kunne tilfredsstille de Fordringer, som Melbaerriset stiller 

 i denne Retning, og hvor de 3 ovenfor naevnte „Lyngplanter" stedse 

 vil indvandre, saa snart Forholdene er gunstige nok. Jeg skal 

 senere vende tilbage til dette Forhold, blot her bemaerke, at jeg 

 ingensinde har set Arctostaphylus som „Klitdanner", saaledes som 

 Gowles skildrer den optraedende i Klitterne ved Lake Michigan 

 (4, S. 188 o. a. St.). 



AUigevel er Arctostaphylus ikke alene knyttet til diluviale 

 Heder ^), men den traeffes ogsaa paa Alluvialbund, der er forholdsvis 

 gammel. Eksempelvis kan det naevnes, at den i Maengde vokser 

 paa Rimmerne mellem Hals og Saeby; efter Ostenfeld (29) ses 

 den i Rendborg Hede, og efter M. L. Mortensen (26) er den 

 Karakterplante paa Klitheden mellem Altonahuse og N. Elkaer. 

 Endnu nordligere bliver den vistnok sjaeldnere; i den nordligste Del 

 af Skagens Odde er den i Folge E. Warming set ved Bunken (45) 

 og i Maengde ved Jerup (48, S. 162, hvor det naevnes, at denne 

 Plante er „sjaelden i de egentlige Klitheder"). 



Ligesom Calluna og Empetrum o. a. Hedeplanter stiller Arcto- 

 staphylus uva ursi ganske sikkert meget beskedne Krav til Jord- 

 bundens Indhold af Naeringsstoffer. Som den nu optraeder i Heden, 

 er den en udpraeget Morbundsplante, men den maa jo oprindelig 

 antages at have indfundet sig paa mineralsk Bund, navnlig paa Sand- 

 bund, hvor den ogsaa nu, om end forholdsvis sjaeldent, kan traefifes. 



') G. Raunkiaer (32) regner den til de Planter, der sserlig holder sig til 

 RuUestenssandets Heder. 



