— 274 — 



for at konime frem paa aabne Flader i Heden, saa finder man dog 

 yderst sjaeldent saadanne paa den „nye Jord", der frenikommer 

 ved Grusgravning eller lignende Arbejder, og hvor Calluna, Em- 

 petrmn eller Sarothammis scoparius kan flndes i stor Msengde. I 

 det hele maa det vistnok siges, at den vegetative Formeringsmaade 

 er overvejende. Den sene Indvandring af Arctostaphylus paa al- 

 luvial Sandbund^) i Jylland maa kunne ssettes i Forbindelse med 

 denne Antagelse. 



Vaccinium vitis idaea. 



Med det betydelige Vokseomraade, Vaccinium vitis idaea bar, 

 er den dog, ligesom Arctostaphylus uva ursi, udprseget nordisk- 

 alpin. G. Schroter, som bar samlet Oplysningerne om dens 

 geografiske Udbredelse (36), nsevner, at den i Mellemeuropa viser 

 tydelig Tilslutning til Skovfyrren m. H. t. Udbredelsen, men at den 

 paa alle Punkter gaar udover dennes Greense. Dette gaelder de 

 store Heder i Nordvest-Tyskland (jvfr. Graebner), og det gselder 

 som bekendt ogsaa Danmarks Heder. 



Vaccinium vitis idaea mangier naeppe i Egne af vort Land, 

 bvor naturlige Humusarealer af en vis T0rhed bar videre Udbre- 

 delse. Den b0rer til Hedernes mest karakteristiske Planter, ind- 

 finder sig paa Moser, bvis Overflade er tilstraekkelig udt0rret, og 

 danner en ejendommelig Bestanddel af Bundvegetationen i lyse 

 Skove (af Skov-Fyr, Eg og Birk). Det er bermed givet, at den 

 navnlig er udbredt paa den jydske Halvo, paa Bornbolm og i 

 Nordsjselland. 



I meget hojere Grad end de to andre danske Vaccinium-Arier 

 er V. vitis idaea Hedeplante. Baade paa bakkede Heder og Hede- 

 flader er den yderst almindelig, naturligvis staerkt vekslende efter 

 Voksepladsens Beskatfenhed og den Udvikling, dens Konkurrenter, 

 isaer Calluna, bar naaet. 



Hvad for det f0rste Voksepladsen angaar, kan de Fordringer, 

 V. vitis idaea stiller for sin Trivsel, nogenlunde let erkendes paa 

 Grundlag af lagttagelser af dens Optrseden i Naturen. Om den er 

 kalkflyende, saaledes at den ikke taaler st0rre Msengder Kalk i 

 Jordbunden, bar jeg ikke ved lagttagelse kunnet afg0re, men den 



1) Hverken Arctostaphylus eller Vaccinium vitis idaea gaar ind under den 

 Kegel, som S. Birger (3), st0ttet paa forskellige Eksempler, anf0rer: over- 

 alt, hvor Planterne indflnder sig paa ny Jord, er de med Bfer forsynede 

 Arter forholdsvis rigelig repra?senterede. 



