— 342 — 



bejdende Forskere vilde vistnok derfor ikke have Mod til at give sig i 

 Lag med en saa omfattende Opgave som at skildre Livet og dets Love. 

 Imidlertid er der sikkert nok Trang til en saadan Skildring, og man maa 

 vsere Prof. Weis taknemlig for, at han har paataget sig at give den, thi 

 han har utvivlsomt Betingelser for at kunne gennemfare den paa tilfreds- 

 stillende Maade, forst og fremmest en levende, almen naturvidenskabelig 

 Interesse, dernaest 0velse i at skrive populaert, og endelig har han paa 

 enkelte Omraader skaffet sig sserlig Indsigt ved videnskabelige Arbejder. 

 De foreliggende Hefter vidner da ogsaa om, at Forf. har nedlagt et be- 

 tydeligt Arbejde i Bogen, og at denne bliver interessant og laererig og let 

 Iseselig. Af sserlig Interesse er, at Planter og Dyr behandles jsevnsides 

 indenfor de enkelte Kapitler, saa at Lffiseren faar et levende hidtryk af 

 de for de levende Vsesener faelles Ejendommeligheder. 



Efter en kort Indledning, hvor der bl. a. gives en kort historisk Over- 

 sigt med Portrsetter af enkelte fremragende Forskere, gives i Bogens farste 

 Halvdel en Fremstilling af de almindelige Livsbetingelser, medens den 

 anden Halvdel skal omhandle de fundamentale Livsytringer. I de udkomne 

 Hefter omtales Organismernes elementsere Bygning, Livsenheder, Individ- 

 begrebet og Evolutionen, og derefter Omverdenens Indflydelse: Nserings- 

 stoffer^ Vand, lit, Varme, Lys o. a. Straaler. 



At der hist og her kan paavises Unojagtigheder, kan ikke undre i et 

 Vaerk som dette, hvor Stoffet skal hentes fra saa mange Sider. Saaledes 

 angives S. 112, at det naeppe vil vsere muligt for nogen autotrof Plante 

 at opretholde Livet i over 50 Meters Dybde, skant man for laenge siden 

 har konstateret Plantevaext i over 100 M. Dybde i Middelhavet. Samme 

 Side angives, at Sargassotangen ved luftfyldte Blaerer holdes svsevende 

 paa Vandet, hvilket skal vsere i Vandet. At Vandets Temperatur fra en 

 Dybde af 300 — 400 Meter altid er omkring -\- 2° kan vel vgere rigtigt 

 for enkelte Steder, men er meget langt fra at vsere almengyldigt. Naar 

 Forf. S. 107 taler om, at en Plante kan voxe uden at foroge sin Vsegt, 

 menes naturligvis Tarvsegt. Endnu skal blot nsevnes, at naar Forf. under 

 Evolutionen udtaler, at man har „kunnet paavise en Udviklingsgang i 

 hele den levende Natur overhovedet fra den ene Form til den anden" 

 . . . „fra Art til Art eller fra Stamme til Stamme" o. s. v., saa vilde det 

 have vaeret paa sin Plads, hvis Forf. her havde skelnet mellem, hvad der 

 virkelig er blevet paavist, og hvad man har sluttet sig til ved sammen- 

 lignende Unders0gelser. 



Slige Anker hindrer dog ikke, at Bogen maa siges at give meget 

 paalidelige Oplysninger, og den kan derfor paa det bedste anlaefales, og 

 det maa haabes, at den vil faa stor Udbredelse. Den er rigt illustreret, 

 og Afbildningerne er gennemgaaende gode og vel valgte. Billedet af 

 Strandarve (Fig. 76) er dog ikke heldigt, og enkelte af Portrseterne er 

 ikke saa smukke, som det kunde onskes. Som Skik er i populsere Boger 

 herhjemme, angives det ikke, hvorfra Billederne stammer, men det fore- 

 kommer Anm., at dette snarere er en Uskik; maaske vil det dog blive 

 meddelt ved Vserkets Afslutning. L. K. R. 



B. L. Robinson and H. L. Fernald: Gray's New Manual of Botany, 



7. Ed. New York (American Book Go.) 1908. 928 Sider. 2V2 Dollars. 



Asa Gray's botaniske Haandbeger har et godt Ry paa sig for 



Klarhed og Oversigtlighed. Foreliggende Bog er 7de Udgave af en Flora, 



