- 367 — 



henover Jorden, idet Sideskuddene hurtig naar samnie Dimensioner 

 som Hovedskuddet. Med Hovedstamniens Ombojningssted som 

 Midtpunkt straaler de talrige Grene ud til alle Sider. Og Mellem- 

 rumniene melleni ssldre Planters Grensystemer udfyldes af andre 

 Planter, ofte af Likener, isaer Cladonia rangiferina; Melbserrisets 

 taette og smiikt morkegrenne Lovmasse danner en ejendommelig 

 Kontrast til Lavernes graa eller brune Toner. Ogsaa andre Arter, 

 Kryptogamer saavel som Fanerogamer, kan godt forliges med Arcto- 

 stapht/lus' Vaekst, saa at sige vokse i dens Favntag; dette gaelder 

 Vaccinium vitis idaea og isser Empetriim, der i Voksemaade har saa 

 megen Lighed med Melbaerriset. 



Warming (44) siger meget traeffende om Arctostaphylus : 

 „Tuen har en centrifugal Vaext, omtrent som en Liken, hvis Thallus 

 voxer i sin Periferi, medens Centrum dor bort." Paa Steder, hvor 

 en hiedebrand har afsvedet Vegetationsdeekket, saaledes at de tyk- 

 kere og mere modstandsdygtige Grene er blevne tilbage, ses tyde- 

 ligst den straaleformede Forgrening henover Jordfladen. 



Ofte antager de enkelte Individer betydelige Dimensioner. Som 

 Eksempel kan anfores, at et enkelt Forgreningssystem af et Individ 

 paa Hesselvig Hede maalte mere end 2,50 M. i Lasngde fra Plantens 

 Midtpunkt til Grensystemets Spids, medens andre Systemer, der ud- 

 gik i alle Retninger, havde en lignende, om end lidt ringere Lsengde; 

 Diameteren af den Flade, Planten daekkede, var gennemsnitlig mindst 

 4 M.; Hovedstammen maalte ved Grunden 2 Cm. i Tvfermaal. Det 

 er dog ret sjaeldent at flnde Individer af saa stort et Omfang. 

 Graebner (10) naevner, at et Eksemplar formaar at dsekke en 

 kredsrund Plet af flere (3 til 4) M. i Gennemsnit. 



Ved at folge et enkelt storre Grensystem fra dets Spids mod 

 dets Grund, vil man oftest se, at den Forbindelse med en Hoved- 

 stamme, man paa Forhaand formodede maatte findes, ikke laengere 

 eksisterer, og at den bageste Del af Systemets Stamme selv gaar i 

 Forraadnelse. Det hele System er en naturlig Aflasgger. Denne 

 Aflseggerdannelse, som Warming har iagttaget og omtalt (44, 

 S. 46), spiller utvivlsomt en stor Rolle for Arctostaphylus' Formering 

 og Udbredelse; den bliver derved vandrende, om end langsomt 

 vandrende. I Forbindelse hermed kan det nsevnes, at man ikke 

 saa sjselden ved Gravning i Lyngskjolden stoder paa gamle, tykke 

 og nu dode Stammer et Par Cm. nede i Skjolden, hvor de har 

 bevaret deres Form saa godt, fordi de er overdajkkede af de 



18* 



