- 377 — 



Bakterierne vokser langsommere frem i Gelatinen end Hypherne. Fortstelter 

 man med denne Vaekst flere Gange i Traek, er man tillige sikker paa at 

 have en Renkultur, hvilket skyldes Forhold ved Vaeksten i Gelatinen. 



Saprolegnia. Nees von Esenbeck. 



Vigtigste Karakterer. Saprolegnia-Arterne bestaar ligesom de andre 

 h0Jere Ferskvandsphykomyceter af en Del, som gennemvaever Substratet, og 

 frie Hypher, som rager ud af detle. Den intramatrikale Del kan vsere mere 

 eller mindre rhizoideagtig, dog bar den altid tydelige Vgegge, og er saed- 

 vanlig stserkt grenet i Modssetning til den frit fremragende Del, der saed- 

 vanlig bestaar af ugrenede Hypher. Makroskopisk ligner de af de frie 

 Hypher dannede Vegetationer dem , vi finder bos Achlya , men de er 

 ssedvanlig mindre og Hypherne tyndere. Zoosporerne dannes i tydelige 

 Zoosporangier i Spidsen af Hypherne eller interkalsert ; de traeder ud i be- 

 vaegelig Tilstand, kommer efter kort Tid til Hvile og omgiver sig med en 

 Membran. Efter nogen Tids Forlob forlader de denne i et nyt sva^rmende 

 Stadium, kommer igen til Hvile og spirer da. I sjaeldnere Tilfaelde springes 

 disse Stadier over og Zoosporerne spirer i Sporangiet. I det forste Stadium 

 bar de to endestillede Oilier, i det andet to sidestillede. Dannelse af 

 Gemmer, en Art Ghlamydosporer , er meget almindelig, saerlig under 

 ugunstige Kaar; disse Organer traeder da i Hvileorganernes Sted. Hvile- 

 organerne er Oosporer eller Parthenosporer , der dannes i Oogonier. 

 Artskaraktererne baseres udelukkende paa disse sidste Organers samt 

 Antberidiernes Forhold, ingen Saprolegnia kan bestemmes i vegetativ Til- 

 stand, lovrigt benvises til det folgende og sterre Haandboger. Saprolegnia- 

 Arterne forekommer naesten udelukkende paa dyrisk Substrat. 



1. Saprolegnia dioica de Bary; Fig. I, c. 



de Bary 1883, pag. 55 og 1888, pag. 619. 



Vigtigste Karakterer: Interkalaere og terminale, svagt porede Oogonier 

 med Oosporer med regelmaessigt, ensartet Indhold; Antberidier paa lange 

 tynde Grene , der stammer fra andre Individer end dem , der baerer 

 Oogonierne. 



I det Hele taget turde de Karakterer, der angives at vsere egne for 

 Sapr. dioica, vaere ret variable og Arten selv ikke ganske sikkert afgraenset 

 mod andre Arter. Man bor vistnok altid anse Tilstedevaerelsen af inter- 

 kalaere Oogonier som nodvendig for Identifikationen af denne Art og ikke, 

 som Humphrey bar gjort det, henfore Former med blot terminale 

 Oogonier til den. 



Jeg har ikke bemaerket denne Art i Naturen, derimod bar jeg draget den 

 frem i Kulturer fra folgende Steder: Dam v. Overgangen til Ordrup Krat fra 

 Dyrehaven, Menyanthesdam ved Virum, Fure So, Ager S0 i Ruderhegn, Horsholm 

 Mose samt fra Mose og Lemnadam paa Rederstrup Oredrev (Nordsjaelland). 



Botanisk Tidsskrift. 29. Bd. 25 



