A HAZAI THYMELAEACEÁK SZÖVETTANA 8 l 



sötétvörösre, a többi elemek pedig' világosabb vörösre színeződ- 

 nek. A farész keresztmetszetének határvonala jellemzően hullámos. 

 A manganatreakcióval sötétebbre színeződő szigeteket vastagíalú 

 nagyobb edények (maximális átmérő 20 //. illetve 30 !') és a hal- 

 ványabbra színező elemeknél sokkal vastagabb falú tracheidák 

 alkotják. E szigetek idősebb és vastagabb (2 mm-nél nagyobb 

 átmérőjíí) gyökerek keresztmetszetén körülbelül ékalakúak, ahol 

 az ék hegye a fatest közepén van. A bélsugarak eléggé észre- 

 vehetők. A kambium jól elkülönült. A háncs nagyobb terjedelmű 

 a fánál. Pl. egy 4 mm átmérőjű gyökérben a keresztmetszet suga- 

 rán mérve, a háncs terjedelme úgy aránylik a fáéhoz, mint 9:5. 

 A háncsparenchymasejtek nagyok (maximális hosszúságuk 120 //, 

 szélességük 48 i>). Sok keményítőt tartalmaznak ; a keményítő- 

 szemecskék korongalakúak, átmérőjük 12 // Egy csomóban kevés 

 háncsrost van. A háncsrostok a kerület felé eső részen nagyobb 

 csoportokban vannak és erősebben mutatják a manganatreakciót, 

 mint a fatesthez közelebb esők, amelyek elszórtan vannak a 

 háncsparenchymasejtek között. A pára 8-9 sejtsorú. 



A szár járulékos gyökereinek szöveti szerkezete hasonló a 

 íiatalabb normális gyökerekéhez. A fiatalabb (átlag 2 mm-nél 

 kisebb átmérőjű) gyökerekben ugyanis az aránylag egyenletes 

 nagyságú kisebb átmérőjű faelemek között szétszórtan igen nagy 

 edények is vannak (Pl. egy 600 /^ átmérőjű járulékos gyökérben 

 az edények között 40 // hosszúak és 24 // szélesek is.) 



2. A szárban a fatestnek az intraxyláris háncsot körül- 

 vevő része az előbb említett reagensekkel jellemző fareakciót 

 adó vastagfalú, szűküregű elemekből áll. E jellemző széles övön 

 kívül a nagyobb edényeket magukban foglaló szigetek sajátságos 

 szabályos elrendeződést mutatnak^ amennyiben a sugár irányában 

 helyeződnek el, a kerület felé szélesednek és tangenciális irány- 

 ban lépcsőszerű eltolódást mutatnak. Mennyiségileg a vékony- 

 falú kisebb faelemek a uralkodók. A kisebb tracheidák egyen- 

 letes nagyságúak, a sugár irányában egyenes vonalban rende- 

 ződnek el. Az edények hosszúságának felső határértéke 50 /^ a 

 szélességé 26 /j.. Az évgyűrűk jól határoltak. A szöveti szer- 

 kezet egyebekben hasonló a többi faj száráéhoz. 



A hypocotylban fokozatos az átmenet a szár és a gyökér 

 anatómiai viszonyai között. Az epikotylhoz közelebb eső részé- 

 ben eléggé fejlett bél van intraxyláris hánccsal, amelyben háncs- 

 rostok is vannak. Az epikotyltól távolabb eső részlet kereszt- 

 metszetén a bél már jóval kisebb átmérőjű és intraxyláris háncs 

 már nincs a bél és a fa között. A bél átmérője is fokozatosan 

 kisebbedik, végre már nem is találunk bélállományt. 



3. A levelek bifaciálisak. Az epidermisz vastagfalú. Levegő- 

 nyílások csak a levélfonákon vannak.^ 



' V g 1. id. m. 26 old. és N i t s c h e id. m. 10, 23. old. 



