82 



GALAMBOS M. 



4. A Daphne Blagayana szárának háncsrostjai a' leghosz- 

 szabbak (4 mm)^ valamennyi rost között, amelyeket a hazai 

 Daphue-fajokban megfigyeltek. 



A gyökér liáncsrostjai hosszúak, vékonyak, a legtöbb eset- 

 ben tompán végződnek és gyakran elágaznak a végük felé eső 

 részen. Falvastagságuk a rost egész lefutásában egyenletes. Hosz- 

 szúságuk átlag 8 mm, szélességük átlag 8 // és átlagos falvas- 

 tagságuk 2 [i. 



E) \. k Daphne laiireola gyökerében sincs bél. A fareak- 

 €iók eredményeképen ennél is különbözően színeződnek a nag3'obb 

 edények és az őket körülvevő tracheidák a kisebb átmérőjű 

 tracheidákkal és libriformsejtekkel összehasonlítva, de ez a 

 különbség nem nagyfokú. A nagyobb edények (max. h. átm. 

 76 // ; sz. 46 [í) a kisebbekkel váltakozva és pedig többé- 

 kevésbé körre emlékeztető alakban helyezkednek el. A bélsugár- 

 sejtek eléggé észrevehetők, radiális irányban kissé nyúltak, faluk 

 gödörkésen vastagodott. Legfeljebb 40 /< hosszúak és 20 /-« szé- 

 lesek. Az öt sorból álló kambium sejtjei kissé megnyúltak a 

 tangenciális irányban. Átlagos nagyságuk 10 — 20 'i. A háncs 

 külső részében nagyobb parenchymasejtek (40 n sz. és 180 ['■ 

 h.) laza hálózatot alkotnak, a tangenciális irányban nyúltak meg 

 és elszórtan háncsrostok vannak közöttük. A belső öv háncs- 

 parenchyma sejtjei pol3'gonálisak, kisebbek (15 — 20 // átm.) és 

 közöttük sok háncsrost van. A belső öv háncsrostjai a manga- 

 natreakcióval rózsaszínre festődnek. A háncsparenchymasejtekben 

 sok a keményítő. A keményítőszemek kagylóalakúak, 22 // max. 

 átmérővel (a legtöbb 4 — 5 n átmérőjű). A phellogen tangenciá- 

 lisan megnyúlt sejtjei téglalapalakúak (110 n, illetve 30 n max. 

 átmérővel). A pára átlag 3 — 4 soros, legfeljebb 9 — 10 soros. 



Sem fiatal, sem idősebb gyökérben nem találtam meg a 

 Hansen és Baccarini észlelte sphárokristályokat.^ . 



2. A szár anatómiájára vonatkozóan annyit említ V o g 1, hogy 

 nagyon hasonló a Daphne mezereum szárához.^ 



3- A levelek bifaciálisak, a színén nincsenek levegőnyílások, 

 trichomák nincsenek rajta, edénynyalábjai kollaterálisak.*^ 



4. A gyökér háncsrostjai elég hosszúak, lefutásuk hullámos. 

 Jellemző az egy roston csak egyszer előforduló könyökszerű meg- 

 törés. A fal vastagsága mindenütt egyenletes. Némelyik roston 

 szinte lemezszerűén kiszélesedett (31 ;>) részek váltakoznak erő- 

 sen elkeskenyedett (9 //) részekkel. A keskeny részekben a sejt- 

 üreg csak egy vonalnyi. A kiszélesedett részeken a legtöbb eset- 



1 Vogl. id. m. 11. old. 



^ Dr. Hans Solereder: Systeinatische Anatomie der Dicotyle- 

 'donen. 1899. p. 809. 



•'' Vogl id. m. 9. old. — N i t s c h e id. m. 19. old. 



^M. Lamou netté: Recherches sur l'origine morphologique du 

 liber interné. Ann. se. nat. Bot. S. 7. T. 11. Pl. 12. fig. 40. „Le liber interné 

 resté dans la tige." 



