A HAZAI THYMELAEACEÁK SZÖVETTANA 79' 



alakú rostok azok, amelyek egyenes lefutásúak és a két végü- 

 kön erősen kiszélesedők. 



A levél háncsrostjaiuak nagysága és falvastagsága a mace- 

 rált rostokon is feltűnő. Alakjuk a tipikus háncsrostalak. Maxi- 

 mális hosszúságuk 2'5 mm, szélességük 4:^ //, vastagságuk 1 1 n. 

 A fal vastagsága ugyanazon rostban állandó. Jellemző, hogy 

 némely roston befűződést látunk, de a sejtfal vastagsága a be- 

 fűződés helyén is ugyanakkora marad, mint a rost többi részén. 



B) \. A Daphne mezereum gyökerének anatómiai viszonyait 

 a következők jellemzik : Bél nincs. A fatest egészen a szár 

 középpontjáig terjed. A farészben már minden festés nélkül is 

 feltűnik, hogy a kisebb átmérőjű elemek között a nagyobb 

 edények bizonyos szabályossággal helyezkednek el a sugár irá- 

 nyában. Még feltűnőbb különbségeket veszünk észre az egyes 

 faelemek között, ha reagenseket használunk. A felmangánsavas 

 káliummal, a sósavas floroglucinnal való kezelés után azonnal 

 vizsgálva a vékony metszetet, a faelemek színeződésében nem' 

 látunk különbséget. Ha azonban a safranin-anilinkék festést, vagy 

 a kénsavas anilint alkalmazzuk, élesen kitűnik, hogy a nagyobb 

 edények és a közvetlen szomszédságukban elhelyezkedő trachei- 

 dák erősebben színeződnek, illetve a safranin-anilinkék festéssel 

 csak ezek festődnek a fásodott elemeket jellemző piros színűre. 

 A bélsugarak elég jól kivehetők, egy sejtsor szélességűek, 

 faluk gödörkésen vastagodott. A kambium jól fejlett, 4 — 5 sejt- 

 sornyi tangenciális irányban megnyúlt sejtekből áll. A háncsra 

 jellemzők a keményítővel zsúfolásig telt nagy háncsparenchyma- 

 sejtek és a háncsrostok. A háncsparenchyma sejtjei laza, háló- 

 szerű szövetet alkotnak. A kerület felé eső sejtek inkább tan- 

 genciális, a belsők inkább radiális irányban nyúltak meg. Külö- 

 nösen a kerülettől távolabb eső háncsparenchymasejtek tömvék 

 keményítővel. A keményítőszemek elliptikusak és kagylóalakúak, 

 10 n szélességi és 18 /-< hosszúsági maximális mérettel. 



A háncsrostok lazán, elszórtan vannak a háncsparenchyma- 

 sejtek között. A farészhez közelebb esők gyengén fásodottak. 



Az egyenletes pararéteg vékonyfalú sejtekből áll. Nyolc-tíz- 

 sejtsor van egymás fölött, A külső 2 — 3 sejtsor színeződése sár- 

 gásbarna. A jellemző parareakciókat jól mutatja. 



2. A szárra jellemző az i-ntraxyláris háncs, a farészben az 

 évgyűrűk jól határolt kialakulása, a kéregben a háncsrostok 

 laza elhelyeződése, a collenchyma, az epidermális pára hatalmas 

 fejlettsége.^ 



3. Levele bifaciális. Az epidermisz vékonyfalú, a levélnek 

 csak a fonákán vannak levegőnyílások, még pedig félig, vagjr 

 egészen bemélyedtek. Trichomák, calciumoxylat kristályok hiá- 

 nyoznak." 



1 Részben V o g 1 id. m. 6. old. 



^ Részben Nitsche id. m. 15. old. és V o g 1. id. m' 5. old. 



