A HAZAI THYMELAÉACEÁK SZÖVETTANA 77 



Dincsenek ; b) a farésznek minden eleme egyformán adja a 

 floroglucin-sósavas, az anilinszulfátos és a manganatreakciót ; 

 e) a faelemek sejtfalvastagsága egyenlő. 



A másodlagos kérget a bélsugaraknak itt-ott ékalakúan 

 kiszélesedett részeit meg lágy és kemény háncs alkotják. 

 A kemény háncsot alkotó háncsrostok erősen fénytörő sejtfaluk 

 miatt minden festő eljárás nélkül is jól megkülönböztethetők a 

 többi elemtől. A háncs parenchymasejtjei nagyok, szabálytalan 

 alakúak, inkább tangenciális irányban nyúltak meg. Vékonyabb 

 (1 mm átmérőjű) szárban 32 /', illetve 14 /-<-uál nagyobb hosz- 

 szúságú, illetve szélességű háncsparenchymasejteket nem találtam, 

 mig vastagabb (3 mm átmérőjű) szárban 84 // hosszú és 30 « 

 szélesek is előfordulnak. A háncsrostok mennyiségét és elhelyez- 

 kedését illetőleg különbözik a vastagabb szár a vékonyabbtól. 

 Nevezetesen a vékonyabb szárban a háncsrostok egy koszorúban 

 helyezkednek el, a nagyobb átmérőjű szárban két koszorút alkot- 

 nak a keresztmetszetben. A háncsrostok nem különállóan, hanem 

 csoportokban helyezkednek el. Ezek a háncsrostcsoportok a 

 vékonyabb szár háncsrost koszorújában és a vastagabb szár belső 

 háncskoszorújában érintkeznek egymással, míg a külső körben 

 levő háncsrostcsoportok különállók. A külső körben átlag 25 

 háncsrost van egy csoportban, a belső koszorúban még több 

 rost alkot egy-egy csoportot. A háncsrostok a külső körben erő- 

 sebben fásodottak. 



Az elsődleges kéregben feltűnik a nagy, klorofilltartalmú, 

 inkább radiális irányban megnyúlt sejtekből álló réteg. ^ Az epi- 

 dermiszsejtek nagysága különösen a tangenciális irányban tág 

 határok között ingadozik. A kerület felé eső falukon vastag- 

 kutikula van (a 20 />«-t is eléri) aránylag elég egyenletes vastag- 

 sággal. Az epidermiszsejteknek befelé eső tangenciális fala sok- 

 kal vastagabb, mint radiális sejtfalai. Az epidermiszsejtek 

 sötét barnápvörös színű tartalma nyálkareakciót ad. A szár epi- 

 dermiszének levegőnyílásai a levéléhez hasonlók. 



A hypocotyl a szár és a gyökér szöveti szerkezete közötti 

 átmenetnek megfelelő anatómiai viszonyokat mutatja. A szárhoz 

 közelebb eső részében még van intraxyláris háncs, majd ez 

 eltűnik és csak bélsejtek láthatók a keresztmetszet közepén ; 

 majd ennek az átmérője is fokozatosan kisebbedik, míg végre 

 teljesen eltűnik a bél. 



3. A levelek aprók (hosszuk 8 — 15 mm, szélességük 

 2 — 4 mm), lándzsaalakúak. A levelek a főér mentén jóval vas- 

 tagabbak, mint a széleik felé. (Pl. egy átlag 130 [>. vastag levélnek 

 ■a főérnél 180 /^ a vastagsága.) Az epidermisz felületi nézetben 

 a levél színén és fonákán megegyező az epidermiszsejtek alakját 

 és a levegőnyílások jelenlétét illetőleg. Az epidermiszsejtek alakja 

 és nagysága nagyon különböző. Vannak téglalapalakú nagyobb 



' L. van Tieghem id. m. p. 198. 



