SZAKOSZTÁLYI ÜGYEK 65 



érdekesebb megfigyelé:>cit sorozatos cikkekben közölje. Az 1916. év folya- 

 mán már a IV. közleniéiiyt bocsátotta közre. 3Ieg vagyok győződve arról, 

 hogy ezek a tlorisztikai fejtegetések botanikai irodahnnnknak diszére fognak 

 válni, amennyiben sok, eddig nagyon zavaros ismeretet tisztáznak és sok 

 kétes dolgot megoldanak. Kérjük Jávorka S. nrat, hogy cikksorozatát 

 folytassa. 



Mielőtt jelentésemet befejezném, hálás köszönetet mondok mind- 

 azoknak, akik segítségemre voltak. Elsősorban Mágocsy-Üietsi S. elnök 

 úrnak fejezem ki köszönetemet, amiért a szerkesztés munkájában tevékeny 

 részt vett s ezzel jelentékenyen megkönnyebbítette feladatomat. De Icöszö- 

 net illeti Filarszky N. alelnök urat is, aki mint folyóiratunk idegennyelvíí 

 részének szerkesztője igen értékes munkát végez, amikor lelkiismeretes 

 pontossággal azon van, hogy a külföld minél tökéletesebb fordításokból és 

 ismertetésekből szerezzen tudomást munkálkodásunk eredményeiről. 



A Társulat vezetősége ez évben is a legbuzgóbb érdeklődéssel kisérte 

 a Botanikai Közlemények sorsát. Jóakaratú figyelmességükért fogadják 

 hálás köszönetemet! r, . -ir , _ r'...^*:.. 



Dl . MOfxZ (jrUSZttll , 

 a Botanikai Közlemi'nyek szerkesztője. 



Cgy a jegyző, mint a szerkesztő jelentését a szakosztály változatla- 

 nul tudomásul veszi és elfogadja. Elnök javaslatára a szakosztály hozzájárul 

 ahhoz, hogy a szakosztály az 1917. évben is kettős számokat adjon ki, 

 hogy a kiadások ezzel is csökkenjenek. • 



A szakosztály köszönetet szavaz J á v o r ka S á n d o r n a k soroza- 

 tos közleményeéi"t, K ü m m e r 1 e Jen ő Bélának a repertiuium fáradsá- 

 gos összeállításáért, Filarszky N á n d o r n a k az idegennyelvíí kivona- 

 tok szerkesztéséért, a jegyzíínek és a szerkesztőnek önzetlen miuikásságáért. 



3. G r e g u s s Pál előadásában ismerteti hosszabb tanulmányát : 

 „Gondolat a növényorszá;] polyphyletikus fejlődéséhez" címmel. 



A növényország főbb csoportjain (Telepesek, .Alohok, Harasztok, 

 Nyitvatermők, Zárvatermők) belül — a Telepeseket egyelőre ügyeimen kívül 

 hagyva — mindég 2, avagy o jellegzetes uralkodó tipust találunk (Lombos- 

 mohák - Májmohák; Korpafü-félék - Páfrányok -Zsurlók ; Fenyők |Gnetum|, 

 -Cycas-[Welwitschia| ; Ephedra-Casuarina; Kétsziküek-Egysziküek). Az egyes 

 főcsoportokon belül levő típusok egymáshoz való származástani kapcsola- 

 tait még a mai napig sem tudták végérvényesen megállapítani. Azoidian 

 ezen típusok külön-külön ugyanazokat a fejlődési fokokat mutatják, és pedig 

 (spóra), iso-, homo-, heterospora, homosperma-diöcia, isosperma-monöcia, 

 ensperma-hínniősvirágúság. Ezen fejlődési fokozatok — amelyek a nemzedék- 

 változással a legszorosabb kapcsolatban vannak — legalább is a .Alohoktól 

 fölfelé a három főtipusnál (Korpafü-Páfrány-Zsurló) a palaeontologia adatait 

 is fölhaszuálva — külön-külön, lépésről-lépésre követhető. Ezen kutatás köz- 

 ben arra az eredményre jutunk, hogy a növényország—- legalább a Mohok- 

 tól kezdve — egész a Zárvatermőkig 8, egymással semmiféle vérbeli rokon- 

 ságot fel nem mutatható külön törzsben (típusban) fejlődött ki, anndyek 

 egyik éle a mai Kétszikűek (Korpafü-tipus), másik éle az Egyszikűek (Páf- 

 rány-típus), míg a harmadik törzs élén a monotipikus Casuarina áll (Zsurló- 

 típus). Vagyis a három, illetve két törzs már ősidők óta egymástól teljesen 



Botanikai Közieménvek )— .3. füzet. 5 



