88 GALAMBOS M. : 



dása; e) a háncsrostok nagy száma és sajátságos helyzete a 

 háiícsparenchyma sejtek között. 



(3) Az egyes fajok gyökerei között különbség van: a) a 

 farész és a liáncsrész méreteinek egymáshoz való arányában. 

 A Daphne arbuscnla kivételével a hazai Daphne fajok gyökerén 

 a háncsrész legalább is kétszerte terjedelmesebb a farésznél. 

 h) Különbség van a farészben a különböző reagensekkel és festő- 

 anyagokkal sötétebbre, ill. más színűre festődő elemeknek a 

 gyengébben színeződök között való elhelyezkedésében és c) a 

 háncsrostok elhelyeződésében. 



2. a) Valamennyi faj szárára jellemző a) a laza paren- 

 chymatikus sejtekből álló bél, b) az intraxyláris háncs, c) a 

 farészben nagyobb, ill. vastagabb falú elemek csoportos fellépése 

 a kisebb, ill. a vékonyabb falúak között, d) a collenchyniás rész 

 kialakulása az elsődleges kéregben. 



P) Az egyes Daphne-fajok szára között eltérés van: a) a 

 bélsejtek alakjában és nagyságában; b) az erőí^ebben festődő fa- 

 elemek csoportjainak az elhelyeződésében; c) a nagyobb faedé- 

 nyek átmérőinek maximális értékében. 



3. A hazai Daphne-fajok levelei bifaciálisak. Az egyes fajok 

 között mutatkozó különbségek: a a levegőnyílások számában, 

 b) elhelyeződésében és kialakulásában és <r) az epidermiszsejtek 

 különböző fokú elnyálkásodásában nyilvánulnak. 



IV. A háncsrostok. 



Végül az egyes fíijok meghatározásánál is felhasználható 

 különbségek vannak az egyes fajokra jellemző alakú háncsrostok 

 között. Egyes tropikus Thymelaeaceák háncsrostjaival részle- 

 tesen foglalkozik már W i e s n e r^ is. Nagyrészt az ő vizsgá- 

 latainak az eredmén^-ét közli Supprian is az idézett munkájá- 

 ban, ahol még megjegyzi, hogy: „die Bastfasern zeigen meist 

 die typische, spindelförmige Gestalt", amely állítást azonban a 

 későbbi alaposabb vizsgálatok megdöndöttek. Később ugyancsak 

 a Thymelaeaceák háncsrostjaival foglalkozik ,1 a n c i c dolgozata 

 (1. előbb) és még részletesebben Vogl már előbb említett érte- 

 kezése. A háncsrostok jellemző alakját és nagyságbeli viszonyait 

 már az egyes fajok tárgyalásánál leírtam. Segítségükkel némi 

 gyakorlottsággal fel lehet ismerni az egyes hazai Daphne fajokat. 

 A rostok kémiai és fizikai tulajdonságaira nézve a következőket 

 észleltem. Klórciukjód a fásodott rostokat sötétbarnásvörösre, 

 alkoholos jódoldat sárgára, jódkálium aranysárgára festi. A 

 fareagensek közül egyedül a felmangánsavas kálium színezi a 

 fásodott rostokat a fásodás mértékét is feltüntető különböző 



^ W i e s n e r id. ra. 



