SZOLNOKI I.: 



azt hiszem, hogy az ismertetett módszert egyszerűsége fitofeno- 

 lógiai mérések kivitelére felette alkalmassá teszi és ezek jelentő- 

 ségének kiemelése érdekében legyen szabad S á v o 1 y F e r e n c dr. 

 nagyérdekű cikkére^ hivatkozni, amelyben az agrármeteorológia 

 egyik feladatát ilyen nemű vizsgálatok elvégzésében látja. 



Ami másrészt a módszernek a lágyszárú növények élet- 

 tanában való jelentőségét illeti, ez elsősorban abban áll, hogy 

 a lágyszárú növény nedvnyomása abszolút értékének meghatá- 

 rozására két lehetőséget nyújt, míg az eddgi módszerek erre 

 egyáltalában nem voltak alkalmasak. Az egyik lehetőség az 

 indirekt út, amikor is R e n n er mintájára úgy lehet eljárni, hogy 

 egy bizonyos időtartamú mérés után a szárat a kapilláris poto- 

 méter felett lecsonkítva és a csonkra légszivattyút kapcsolva, 

 megmérjük a légszivattyú által létesített szívást a mérőcsövön 

 és azután a légszivattyú negatív nyomásának segítségével egy- 

 szerű aránylattal|kiszámíthatjuk az egyes szívássebességnek meg- 

 felelő nyomási értékeket. A másik lehetőség a direkt módszer, 

 amikor a kapilláris potométert manométerrel kapcsoljuk össze 

 és a nyomás abszolút értékét a megfelelő korrekciók után kapjuk. 

 A kapilláris potoraéternek másodsorban az a jelentősége, hogy 

 egyes feltevések, amelyekben egészen biztosak vagyunk ugyan, 

 de kísérleti bizonyításra eddig alkalmasak nem voltak, kísérleti 

 úton igazolhatók. így pl. egész l)izonyosnak vesszük, hogy a 

 lágyszárú növényekben a transzpiráció változásával kapcsolatos 

 hidrosztatikai nyomásingadozások az edényekben a legerősebbek, 

 de ezt közvetlenül igazolni csak kapilláris potométerrel lehet, 

 mert ezeket hol rövidebbre, hol mélyebbre szúrva, úgyszólván 

 elemzés tárgyává tehetjük a szárkeresztmetszet különböző szöve- 

 teiben uralkodó és egymástól eltérő nyomásokat. Azt is biztosra 

 vesszük Sachs kísérlete után (1. a bevezetést), hogy a nedv- 

 szállítást a gyökérnyomás és a levélszívás egyidejűleg végzi. Ám 

 ez a feltevés csak akkor lesz szigorúan bebizonyítva, ha kísér- 

 letkor ugyanazon napraforgóba két hegyesvégű mérőcsövet szúrva, 

 a szívássebességeket állandó külső feltételek mellett megálla- 

 pítjuk, és azután a R e n n e r-féle „Klemmversuch" módjára a szárat 

 a két mérőcső között összeszorítjuk és ha ekkor a szorító 

 felett negatív, a szorító alatt pedig pozitív nyomásnak megfelelő 

 szívássebességeket észlelünk. Ki lehetne fejteni azt is, hogy 

 a kapilláris csövek módszerével hogyan lehetne megközelíteni 

 azt a nedvszállítási problémát, amit Jóst Quantitásfrage-nak 

 nevez, ám ez korai volna most, mikor még a fentebb kijelölt 

 utak nincsenek kísérleti módon kiegyengetve. 



Sajnos, nemcsak a fenti lehetőségek kipróbálásában aka- 

 dályoztak meg a viszonyok, hanem az eredeti eszközön végzendő 

 módosításokban is. így a P f e f f e r és Mac D o u g 1 a s-féle 



^ Dr. Sávoly Ferenc: Mezöoazdaság és meteorológia. — Földr. Közi. 

 1915. 8. f. és „Az Időjárás" 1916. 5. f.j e) pont. 



