MIH ALÜ8Z V.: A GYERMEKLÁNCFŰ LEVÉLKÉJE 



109 



Mihalusz V. : A gyermekláncfű tökocsányán rend- 

 ellenesen megjelenő levélke. 



A gyermekláncfű (Taraxacum officináié) tökocsányán ren- 

 des körülmények között, eltekintve a csúcsán ülő virágfészektöl, 

 semminemű képződmény nem észlelhető. Ritka esetben, miként 

 ez K. A. Rudolphi „Anatomie der Pflanzen" című művéből isme- 

 retes (139. old.), a kocsány különböző magasságában levélke fej- 

 lődik. Mivel ügy tapasztaltam, hogy ez egyáltalában nem ritka, 

 sőt igen gyakori jelenség, azt hiszem, nem lesz érdektelen rész- 

 letesebb megvizsgálása, már csak azért is, mivel az irodalomban 

 még teljesen ismeretlen. 



Megfigyeléseim azt bizonyítják, hogy ezen teratológiai jelen- 

 ség előidézésében, miként ez az alább elmondottakból kitűnik, a 

 fényhiánynak van a legfontosabb szerepe. Azon egyedek, ame- 

 lyeken ilyen rendellenes levélke észlelhető, minden esetben árnyé- 

 kos helyen nőttek s aszerint, hogy a növény fejlődésének mely 

 időszakában és mekkora mértékben jelentkezett a beárnyékolás, 

 a levélke is más és más alakban fejlődött ki. Több száz eset 

 kapcsán az alább részletezett három csoportba oszthatók a levélke 

 különböző formái. Mindazokban az esetekben, amikor a növény 

 normálisan fejlődhetett, tehát sem fényben, sem vízben nem szű- 

 kölködött, rajta semminemű rendellenes elváltozás észlelhető 

 nem volt. 



A tapasztalatok hosszú sora alapján mondhatom, hogy 

 ez a jelenség nem pathologiai, hanem tisztán teratológiai. 



Hogy a levélke formáit megállapíthassam, mértékül úgy az 

 egész növény, valamint a levélke habitusát vettem tekintetbe. 

 Ezen formák a következők : 



1. A levélke lomhlevélnemü. Ezen esetben a növény mindig 

 erős, jól fejlett példány, melynek tőlevelei teljesen kifejlődtek, 

 tőkocsánya pedig nagy, erős és zöldszínű. A magas és vastag 

 tőkocsány felső negyedében a mélyen hasogatott, majdnem szár- 

 nyasán metszett lomblevélszerű levélke foglal helyet, mely minden 

 esetben nagyobb, vagy legalább is akkora, mint a fészekpikkely- 

 levélkéi (1. ábra, baloldali kép). Anatómiailag is ez a legfejlettebb, 

 mert szerkezete a lomblevelek szerkezetéhez nagyon hasonló. Alsó 

 epidermiszén sok. a felsőn alig négy-öt szájnyílást találunk. 

 MezofiUuma, vagyis asszimiláló szövete klorofiUban dús, alap- 

 szövetszerű, tömött, tehát nem szivacsparenchima. 



Minden jel arra mutat, hogy a növény tőlevelei már telje- 

 sen fejlettek s a tőkocsány is kialakulófélben volt, amikor vagy 

 a magasratörő fű, vagy a mellette levő bokor ágai majdnem tel- 

 jesen elzárták a növényt, nemcsak a direkt, hanem a szórt fény- 

 től is. Az ilyen levélke mindenkor a legkorábban megjelenő pél- 

 dányokon észlelhető, mint ahogy a vázolt helyzet is csak kora 

 tavasszal állhat elő. 



