56 APRÓ KÖZLEMÉNYEK 



on. Levélárnyékképek előállítása, A növények ábrázolásának, 

 különösen a levélkörvonal és erezet gyors megörökítésének régen 

 alkalmazott módszere az, hogy a levelet fényérzö fénykép-papirosra 

 belyezve. azt, mint negatív lemezt használjuk. Az ilyképen nyert kép 

 a levél árnyékképe, amely árnyékkép, különösen a gázfénypapiroson 

 előállítva, igen jól visszaadja a levél körvonalát, de finomabb szerkezetét 

 nem. A levél teste mészfehérnek látszik az előhívás után, háttere pedig 

 koromfekete. Ezen a kellemetlen ellentéten segített és egyúttal a 

 finomabb levélszerkezet, nyaláblefutás, levélerezet feltüntetését találta 

 ki most N a u m a n n E i n a r (Berichte der deutschen Botanisehen 

 Gesellschaft, 34. kötet, 814. oldal). Naumann eljárása abban áll, hogy 

 a levelet vizes karbolsavoldatban (9:1) áztatja néhány órán át. Tudva- 

 levőleg a karbolsav átlátszóvá teszi a növényi részeket, különösen 

 melegen. E céh'a már régen használjuk a karbolsavoldatot a mikro- 

 technikában. A levél áztatása nagyobb üvegcsészében történik. Amikor 

 a levél átlátszó lett, a piszkos karbolsavoldatot újjal cseréljük fel. 

 sötét szobában az üvegcsésze alá gázfénypapirost helyezünk és fém- 

 szálas elektromos izzólámpával végezzük a másolást, vigyázva, hogy 

 az oldalsó megvilágítást elkerüljük. Ezzel az eljárással igen szép 

 átlátszó árnyékképet lehet készíteni, amely részletrajzokat is nuirat. 



on. A Mercurialis annua virághaj itása. Ismeretes jelenség 

 az Urtica, Farietaria, Pilea stb. génuszok virágjában az, hogy ezek 

 porzószálai a virágnyilás előtt befelé görbültek és rugalmas feszült- 

 ségben vannak, a virág kinyílásakor azonban ezek hirtelen kicsapódnak 

 és a virágport kiszórják. Ezeket a virágokat foglalta össze Delpíno 

 „Explodíflorae" névvel egy biológiai typusba. Wettsteiu ezeket az 

 explodifloraekat most egy újabb növénnyel szaporította, és pedig a 

 MercxriuJis aiinuaval. Ezen a növényen ugyanis az az érdekes jelenség 

 figyelhető meg, hogy a híaivirágok felnyílásakor az egész hímvirág 

 meglehetős nagy távolságra elugrik a virágzatból. Jól megfigyelhetjük 

 ezt a jelenséget, ha ezt a nálunk is közönséges növényt levágva egy 

 pohár vízben az asztal közepére helyezzük. Rövid idő múlva a hím- 

 virágok egész tömege borítja be a pohár körül az asztal lapját, 

 amelyeket a növény elparittyázott magától. A hímvirágok röptükben 

 kiszórják a virágport, úgy, hogy e jelenség élettani értelme kézen- 

 fekvő. A megfigyelések szerint a legnagyobb távolság, amelyig a 

 virágok elröpültek, 220 mm. volt. (A mechanizmus részletes magya- 

 rázata olvasható : Berichte der Deutschen Botanisehen Gesellschaft, 

 ?>4. kötet 830. oldalán.) 



