130 



SZAKOSZTÁLYI ÜGYEK 



4. Tuzson J. „Az Arpási Havasok két érdekes Carexe" címmel ad 

 elő. (Megjelenik.) 



5. Szabó Z. előterjeszti Vouk Valentin zágrábi egyetemi 

 tanár közleményét a Rossi-féle herbáriumról (I. e füzet 115. old.). 



Hozzászóltak Schiller Z s., Szabó Z., M á g o c s y - D i e t z S. 



6. S c h i 1 1 e r Z s. bemutatja a budai várhegy nyugati részén, a 

 Lovas-úton gyííjtött Euphorbia mandatát, melyet Lányi Béla hazánkból 

 Szegedről közölt (1. e füzet 127. old). 



7. Jegyző jelenti, hogy új lagokul jelentkeztek: Sik Miklós 

 gazd. tiszt (Magyarboly), Thoroczkay Sándor gyógyszerész (Kapnik- 

 bányai. Fór is Ferenc tanár fCsát), Bartha József gyógyszerész 

 (Ökörmező), dr. W o 1 d o r f i Benedek A r t u r alispán (Fogaras), M a n- 

 d e 1 András gazd. titkár (Nyírcsászári), dr. Szentes Anzelm perjel 

 (Zirc\ Gimesy Nándor ciszt. r. áldozópap (Budapest), Egyetemi 

 Növénytani Intézet (Zágráb). — Üj alapítványokat tettek : lOü koronát 

 dr. Lacsny Ince Lajos főgimn. igazgató (Rozsnyó) és 200 koronát 

 K o s t k a László szőlőbirtokos (Izsáki. 



A .szakosztály az új alapítóknak köszönetét fejezi ki. 



A Növénytani Szakosztály 1917. évi dec. lió 13-án Kitaibel Pál halálának 

 iszázadik évfordulóján tartott 222. ülése. 



Elnök : M á g o c s y - D i e t z Sándor. Jegyző : Szabó 

 Zoltán. 



1. M á g c s y - D i e t z Sándor: Amidőn szakosztályunk 

 mai ülését megnyitva üdvözlöm t. tagtársaimat, bizonyos ünnepi 

 hangulat vesz rajtam erőt. A mai nap ugyanis a magyar bota- 

 nika mélységes gyászának százados évfordulója ! Ma van éppen 

 «záz esztendeje .-innak, hogy hazánk egyik legnagyobb botanikai 

 kutatója, a jellemző magyar növények légióinak felismerője — 

 Kitaibel Pál elhalálozott! Az ö jelentősége a magyar flóra 

 kutatásában olyannyira nagyméretű, hogy szakosztályimknak első- 

 rendű kötelessége az emlékezés fáklyájával megvilágítani az ő 

 munkálkodását. Megtesszük pedig ezt szakosztályunk szűk köré- 

 heu éppen azzal, hogv szigorúan szakszerűen foglalkozunk tudo- 

 mányos hagyatéka jelentőségének ismertetésével. Az ünneplés 

 fényét hazánk legelső tudományos társasága gyújtotta meg — 

 mi, szerény mécsünk gyér világításánál, meleg belső érzelemmel 

 és meghatottságofal üljük meg csendes munkálkodásunk kereté- 

 ben Kitaibel halálának százados évfordiüóját. 



A megemlékezés keretében nem kívánok Kitaibel Pál éle- 

 tével emlékezésszerűen foglalkozni — csak rá akarok mutatni 

 egyéniségének jelentőségére, a növénytan terén elért eredmé- 

 nyére, jelességére. 



Kitaibel Pál annak ellenére, hogy különlegesen és első- 

 sorban a haza növényzetének kutatója, még azok közé a már- 

 már kihalt tudós típusú férfiak sorába tartozott, akik szélesebb 

 látókörrel bírva, más tudományokban is jeleskedve, a szó igaz 



